KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 37. N:0 5. 161 



tillskrifva vana eller öfning annat än en mycket underordnad roll vid instinkternas upp- 

 komst, att han tvärtom (sid. 211) anför bevis mot Lamarcks lä-ra om ärfda vanor. 



Weismann ^) uttalar samma åsikter som Darwin, med den modifikation att han ej 

 vill medgifva vana eller öfning någon betydelse i förevarande fall. Någon skarp gräns 

 finns ej mellan den enkla reflexen och instinkten, ej heller mellan den senare och de af 

 viljan beroende handlingarna, hvilka på kort tid genom öfning kunna bli instinktmässiga. 

 Men då många instinkter utöfvas blott en enda gång, hvarför öfning är utesluten, är 

 selektion den enda möjliga förklaringen till instinkternas uppkomst. ^) 



Romanes anser, i likhet med de flesta moderna zoologer, ändamålsenliga handlingar, 

 som äro oberoende af den individuella erfarenheten, för instinktiva och däremot alla hand- 

 lingar, som påverkats af erfarenheten, för intelligenta. Intelligens är formell slutlednings- 

 förmåga. Instinkt är reflexverksamhet, i hvilken ingår ett drag af medvetande. 



Instinkterna ha uppstått antingen primärt, under inverkan af naturligt urval, på 

 det sätt att icke-intelligenta och icke-adaptiva vanor förärfts oförändrade eller förändrade, 

 eller också sekundärt, under inverkan af »lapsing intelligence», på det sätt att intelligens 

 nedsjunkit till instinkt, eller slutligen under inverkan af båda faktorerna i förening. 



EiMER ^) betraktar, i öfverensstämmelse med sin teori om arternas uppkomst på 

 grund af förvärfvade egenskapers ärftlighet, instinkterna såsom ärfda vanor, som ursprung- 

 ligen varit intelligenta handlingar, men genom vana blifvit mekaniska och såsom sådana 

 gått i arf. - 



Haacke *) anser liksom Eimer instinkterna för ärfda vanor, men afviker från E. 

 däri att han ej anser dem för ursprungligen intelligenta handlingar. 



Bechterew ^) hör i likhet med Haeckel till dem som anse, att ett gr5'-ende med- 

 vetande röjer sig genom hela djurriket, t. o. m. hos protozoer, trots saknaden af nerv- 

 system. Såsom kriterium på omedveten, reflektorisk verksamhet framhåller han den auto- 

 matiska, oföränderligt konstanta och öfvermåttan stereotypa ändamålsenligheten. Beteck- 

 nande för den medvetna handlingen är däremot en ändamålsenlighet, som ej har någonting 

 af maskinens stelhet, utan är föränderlig och har förmåga af tillpassning efter de ständigt 

 växlande yttre omständigheternas kraf. Han anser, att de högre psykiska funktionerna 

 ej alltid beledsagas af medvetande, men att man alltid i dem kan spåra åtminstone ett 

 slocknadt medvetande. Han erinrar, hurusom med möda inlärda färdigheter, som försiggå 

 mekaniskt och på sätt och vis omedvetet, i början i hög grad tagit medvetandet i anspråk, 

 såsom t. ex. räkning, inlärandet af främmande språk, pianospel o. s. v. Så småningom 

 få sädana färdigheter i sin utöfning karaktären af reflexverksamhet. (Detta har redan 

 starkt betonats af Darwin, 1. c. sid. 184.) Han anser därför reflex vara en organisk rest 

 af en förut befintlig själsverksamhet. ®) Individuellt förvärfvad erfarenhet kan genom 

 fortgående förärfning bli en af kommans varaktiga egendom, och häri ligger nyckeln till 

 uppkomsten af de sammansatta instinkterna. 



1) 1892, sid. 32. 



2) 1902, sid. 162, 177. 

 ä) 1888. 



*) 1895. 

 ^) 1898. 

 «) sid. 31. 



K. Sv. Vet. Akad. Handl, Band. 37. N:o 5. 21 



