164 ADLERZ, LEFNADSFÖRHÅLLANDEN INOM FAMILJERNA POMPILIDAE OCH SPHEGIDAE. 



Man skulle af de ofvan uttalade åsikterna vänta, att de nämnda författarna ej alls 

 skulle befatta sig med någon psykologi. Men Uexkull förklarar uttryckligen ^), att, 

 fastän det icke finns något kausalt samband mellan de psykiska kvaliteterna och före- 

 teelserna i hjärnbarkens celler, så ges det likväl ett samband, hvars studium är hufvud- 

 uppgiften för den fysiologiska psykologien, och detta oaktadt någon lösning af denna 

 uppgift icke är tänkbar. Och Bethe försvarar ") analogislutets berättigande på den jäm- 

 förande psykologiens område, i det han uttalar grundsatsen, att man måste jämföra före- 

 teelserna i djurens psykiska lif med motsvarande företeelser hos människan och därefter 

 använda de enklaste förklaringsgrunder, som vi känna af egen psykisk erfarenhet, äfven 

 till förklaring af ifrågavarande handlingar hos djuren. I senare arbeten har dock Bethe 

 frångått denna ståndpunkt ^) och anser numera en exakt psykologi vara lika omöjlig som 

 en jämförande psykologi. 



Slutligen äro att omnämna Fabre och Wasmann, hvilka på det hela taget represen- 

 tera samma ståndpunkt. Wasmann har tydligast preciserat sina åsikter genom bestämda 

 definitioner. Mellan Bethes alternativ, inlärdt och reflex, ligger enligt Wasmann *) en 

 tredje möjlighet: den ärftliga instinkten med de enkla psykiska kvaliteterna iakttagelse- 

 och förnimmelseförraåga, hvilka nödvändigt höra dit. I instinkten finnes således ett psy- 

 kiskt element. Den. moderna zoologiens instinktbegrepp (Zieglers etc.) kallar Wasmann 

 för instinkt i inskränktare bemärkelse. Modifikationen af de ärfda instinkterna på grund 

 af individens erfarenhet betecknar han däremot såsom instinkt i vidsträcktare mening 

 (d. v. s. detsamma som andra kalla förstånd). Mot Ziegler invänder han, att egenskapen 

 att vara ärfd ej är något kriterium på instinkten, ty äfven intelligensen såsom förmåga 

 är medfödd. Därför bör man snarare betona instinktens brist på målmedvetande. 



Instinkterna äro således, enligt Wasmann ^), omedvetet ändamålsenliga handlingar, 

 som i sin utöfning regleras af sinnesförnimmelser och sinnliga föreställningar. De äro i 

 motsats till reflexverksamheten frivilliga handlingar (»willkiirliche Thätigkeiten») och skiljf^ 

 sig från de intelligenta däri att de utföras utan medvetande om ändamålet. 



Intelligens är slutledningsförmåga, insikt i förhållandet mellan orsak och verkan, 

 mellan medel och ändamål. ^) 



För dem som finna denna begränsning af intelligensbegreppet för sträng tillägger 

 Wasmann ^) : »Zu einem formellen (wirklichen) Zweckbewusstsein geniigt es, dass irgend 

 ein Zweck der-Handlung wenigstens einigermassen erkannt und angestrebt werde.» 



Enligt Fabre ^) är instinkten en omedveten, medfödd drift, som är, varit och för- 

 blir oföränderligen densamma för hvarje särskild art, den kanske mest fixa af alla zoo- 

 logiska karaktärer, fullkomlig i sitt slag från början. Fabre upprepar också ofta på- 

 ståendet, att alla insekter äro födda mästare i instinkternas utöfning. Men jämsides 



1) Uexkull, 1900, sid. 600. 



2) 1898, sid. 489. 

 8) 1902, sid. 195. 

 *) 1899, sid. 5. 



S) Ibid., sid. 19. 



«) 1899, sid. 73. 



') 1899, sid. 24 not. 



8) 1891, sid. 66. 



