KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAK. BAND 37. N:0 5. 169 



inblick i instinkternas beskaffenhet från en förgången geologisk tiderymd, nämligen från 

 den tid, då ett landområde med tempereradt klimat i norr förenade gamla och nya 

 världen. 



De amerikanska Astata-artenvA samla illaluktande cimicider liksom de europeiska, 

 Tachytes-artevna. samla gräshoppor, som bäras vid antennerna, Cerceris-aTteTna, samla 

 viflar, Philanthus fångar bin, Diodontus bladlöss, Rhopalum myggor, Pelopoeus och 

 Trypoxylon många smärre spindlar i hvarje cell. Oxyhelus samlar flugor och bär dem 

 uppspetsade på gadden, Bemhex matar dag för dag sin larv med flugor. Spliex ichneu- 

 monea samlar gräshoppor, Ammophila samlar fjärillarver, sprider vid hålans gräfning den 

 upphämtade sanden i flykten och stänger hålorna provisoriskt, medan bytet anskaffas. 

 Pompilus-&rieYTL& inlägga en enda spindel i hvarje cell, hänga den under hålans gräfning 

 mellan några grässtrån och afbryta ofta gräfningen för att besöka den, hvarvid de ha 

 svårt att finna den. Ceropales förföljer dem för att få lägga sitt ägg på deras byte. I 

 allt detta öfverensstämma de nämnda steklarna med våra europeiska arter. Likaså i 

 orienteringssättet. Den amerikanska Agenia homhycinn Cresson bygger i likhet med vår 

 Agenia (Pseudagenia) punctum celler af lerjord, i hvilka den inlägger en spindel, på hvilken 

 benen förut afbrytas, alldeles såsom den europeiska arten har för sed. Särskildt för- 

 vånade det mig att läsa om den amerikanska Fompilus V-notaius. Vid stängningen af 

 sin håla rifver den ned sanden från gångens väggar med mandiblerna och packar den 

 med spetsen af abdomen; dess byte utgöres uteslutande af korsspindlar (Epeira), hvilka 

 den olikt andra Pompilus-avter transporterar i flykten; bytet upphänges under hålans 

 gräfning i en grenklyka, och stekeln af bryter ibland gräfningen för att besöka det; ägget 

 fästes mycket löst på den inlagda spindeln, så att det blott en enda gång lyckades 

 Peckham att framgräfva den, utan att ägget lossnade, medan åter andra Pompilus-SiViQV 

 fästa sitt ägg starkt med ena ändan. Denna beskrifning öfverensstämmer detalj för detalj 

 med de iakttagelser jag haft tillfälle att göra på Pompilus rufipes, den enda som hos oss 

 samlar korsspindlar. Till och med i en så liten detalj, som att ägget 'fästes mycket löst, 

 öfverensstämma de båda artei^na. Det befanns också af Peckhams afbildning och beskrif- 

 ning, att de båda arterna till utseendet äro mycket lika, svarta med hvita teckningar, 

 medan de flesta Po »ipzVws-ar terna eljest äro svarta och röda. 



Det måste sålunda medgifvas, att instinkterna visa sig minst lika konstanta som de 

 morfologiska karaktärerna. De ha fixerats sedan lång tid tillbaka, enär de naturförhål- 

 landen, efter hvilka de tillpassats, ej undergått några väsentligare förändringar. Dock får 

 man däraf ingalunda sluta, att de sakna variationer. Hvarje släkte, hvars arter i sina 

 instinkter afvika från hvarandra, är ju en antydan om instinkternas variabilitet. Men 

 äfven direkt iakttagna förändringar i instinkterna äro ej så särdeles sällsynta, i synnerhet 

 vid massförökningar, hvarom redan erinrats i kapitlet om val af rof, där också några 

 sådana variationer omnämnts. 



Då man söker efter instinktvariationer, får man emellertid akta sig för att med 

 sådana förväxla de efter tillfälligt afvikande omständigheter modifierade handlingarna. 

 Framför allt få de afvikelser från det typiska handlingssättet, som framkallats genom 

 artificiellt förändrade omständigheter, ej skrifvas på instinktvariationens räkning. En 

 genom brist på den vanliga näringen under en massförökning framtvingad förändring i 



K. St. Vet. Akad. Handl. Band 37. N:o 5. 22 



