178 ADLERZ, LEKNADSFÖRHÅLLANDEN INOM FAMILJERNA POMPILIDAE OCH SPHEGIDAE. 



tagna larver. Afven här var det först efter synbar tvekan och villrådighet, som för- 

 ståndet gjorde sig till herre öfver instinkten. 



AmmophUa cam-pestris n:r 43, hvars larv jag framgräft ur hålan och lagt där bredvid, 

 lät mig bevittna det vidunderliga skådespelet af en rofstekel, som enligt konstens regler 

 paralyserade sin egen 10 mm. långa larv, hvilken han sedan bar omkring på samma sätt 

 som foderlarver bäras, d. v. s. fasthållen vid halsens undre sida och med ryggen nedåt. 

 Denna stekel gick tydligen i instinktens ledband, i det anblicken af en larv omedelbart 

 väckte paralyseringsinstinktcn, hvilken stekeln viljelöst lät råda. 



Helt annorlunda handlade n:r 44 under samma omständigheter. Med all säkerhet 

 ha sådana fall, som att stekeln finner sin egen larv liggande utanför hålan, ej förutsetts i 

 instinktschemat. Dock handlade denna stekel efter någon tvekan på fullt ändamålsenligt 

 sätt. Han uppfattade från början, att larven var hans egen, hvilket n:r 43 ej gjorde, och 

 han vidtog den enda åtgärd, som i detta fall var den rätta, nämligen att gräfva en ny 

 håla och däri nedlägga sin larv. Här kan ej alls vara tal om någon reflexhandling, utan 

 ett fritt, om mål och medel medvetet handlingssätt. Detta är den påtagligaste förstånds- 

 yttrmg, som jiig iakttagit hos nägon rofstekel. 



Olikheten i de båda sistnämnda steklarnas handlingssätt under liknande omständig- 

 heter (äfven n:r 42 kan indragas i jämförelsen), visar faran af att draga slutsatser an- 

 gående insekternas psykiska förmögenheter på grund af ett enda, om också i minsta 

 detaljer iakttaget fall. Den ena individen kan handla intelligent och ändamålsenligt, 

 medan en annan under samma omständigheter vilje- och medvetslöst låter sig ledas af 

 instinkten och en tredje växelvis följer förståndets och instinktens ledning. 



Med någon tvekan anför jag ytterligare såsom exempel på förståndsyttring hand- 

 lingssättet hos Ammophila sabulosa n:r 7, hvilken ämnade nedsläpa sitt rof i sin förut 

 iordningställda håla, men, hindrad därifrån af myror, företog sig att gräfva ny håla ett 

 stycke därifrån, i hvilken rofvet sedermera inlades. Detta är uppenbai'ligen ett ändamåls- 

 enligt handlingssätt under omständigheter, som afvika från de typiska, ty här gräfde 

 stekeln hålan, sedan rofvet infångats, och utelämnade den provisoriska stängningen, som 

 ju i detta fall skulle varit ändamålslös. Då emellertid sådana fall, orsakade just af myror, 

 kanske förekomma rätt ofta, är möjligheten ej utesluten, att en särskild reflexmekanism, 

 afseende just sådana fall, utbildats i denna arts hjärna. Fallet kan därför ej upptagas 

 bland oemotsägligt intelligenta handlingar. 



Af åtskilliga redan anförda fall framgår med tydlighet vissa individers förmåga att 

 tillfälligt modifiera sina handlingar efter ovanliga omständigheter. Däraf följer visserligen 

 icke med absolut nödvändighet, att deras handlingssätt under samma omständigheter vid 

 ett annat tillfälle skulle ha blifvit detsamma. Men att steklarna af upprepade likartade 

 erfarenheter äfven kunna taga varaktiga lärdomar, bevisas bl. a. af den förtrolighet, 

 som de i början skygga Psammophila-individerna lade i dagen, sedan de under längre tid 

 gjort min bekantskap (se irdedningen till Psammophila). Här måste en slutsats ha gjorts, 

 så godt en sådan låter sig göra utan språk. 



Äfven orienteringen är exempel pä individuellt förvärfvad erfarenhet. Stekeln in- 

 präglar i minnet, d. v. s. lär sig känna igen, omgifuingarna till den plats, till hvilken han 

 vill återvända. Orienteringen är, såsom af det föregående framgår, ingalunda någon ren 



