KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 37. N:0 5. 179 



instinkthandling, utan ledes af förståndet, om också en medfödd drift förmår stekeln att 

 flyga till och ifrån den nämnda platsen. Orienteringen lägger också i dagen minne hos 

 steklarna, hvilket för öfrigt äfven röjer sig i många andra afseenden. Jag inskränker mig 

 till att erinra om ett särskildt påfallande prof på minne hos Am. campestris n:r 20, som 

 efter en regnperiod af 9 dygn, då steklarnas verksamhet helt och hållet varit afbruten, 

 erinrade sig sin larv i dess slutna håla, som stekeln nu öppnade för att se efter, om 

 larven ännu lefde och behöfde nytt foder, hvilket också var fallet. 



Till sist ett ord i frågan, om abstraktionsförmåga kan ifrågasättas hos steklarna. 

 Jag har i ett föregående arbete (Iakttagelser öfver Hoplomerus reniformis, sid. 242) om- 

 talat, att Hoplomerus för att mjuka upp den lera, hvaraf han bygger sina rör, ibland 

 hämtar vatten från längre afstånd, ibland åter använder spottstritarnas skum på kring- 

 stående växter. Det förefaller här nästan, som om stekeln abstraherat begreppet vätska, 

 försåvidt nämligen en sådan tankeoperation är möjlig utan något språk. Om ett liknande 

 slags abstraktionsförmåga tyckes det att man kan tala hos t. ex. en Cerceris, som infångar 

 åtskilliga slags viflar af mycket olika storlek och utseende. Det skulle ej vara svårt att 

 framleta andra liknande exempel. Dock äro detta slags handlingar af en sådan beskaffen- 

 het, att det är svårt, om ej omöjligt, att afgöra, om de utföras rent instinktmässigt eller 

 i någon väsentlig grad under förståndets medverkan, och endast i det senare fallet kunde 

 det naturligtvis vara tillåtet att tala om ett slags abstraktionsförmåga hos dessa steklar. 



