12 



KOB. THALEN, JORDMAGNETISKA BESTÄMNINGAR I SVEKIGK. 



maj, livartill nog kunde finnas anledning, enär jag tror mig veta, att skalorna vid denna 

 tid rubbades ur sitt ursprungliga läge, ehuru de sedermera dit återfördes. 



2. Iiistriimciiter för be«itiuiiiiiiig af det absoluta värdet g>å den horisontela intensiteten. 



Under åren 1872 — 1874 begagnade jag samma magnetiska instrumenter, nemligen 

 den Lamontska stora theodoliten och resajyparaten, som under de föregående åren. Vid 

 det först nämnda instrumentet användes såsom deviationsraagnet endast magnet I, vid 

 det senare både denna magnet och den redan förut beskrifna deflektorn. Likaledes har 

 sättet för observationernas anställande och för magneternas bevarande under resorna 

 varit fullkomligt detsamma som under de föregående åren ^). 



Observationerna å den stora theodoliten äro till antalet temligen fä och afsedda 

 endast till kontroll på resapparaten. Sammanställas de samtidigt med båda instrumenten 

 erhållna och för daglig variation korrigerade X-värdena, erhålles följande resultat. Me- 

 delvärdena äro naturligtvis oberoende af såväl läget som ändringen med tiden hos 

 variations-instrumentens nollpunkt. 



Tah. VII. 



T i d. 



1872 Maj 



2 



» i> 



7 



i) » 



9 



» Sep t 



10 



» }> 



12 



1873 Maj 



5 



J) » 



7 



1874 Juli 



18 



» » 



2(3 



Med 



Stora theod. 



A'50 =1,6077 

 80 

 76 

 63 

 60 



.Y,„o= 1.6076 

 81 

 54 

 50 



1.6068-6 



Resapparaten. 



■V50 =3-6065 

 7C 

 74 

 69 

 65 



.Y,„o= 1.6091 

 84 

 55 

 51 



1,6070'0 



Att de båda apparaterna ej vid de särskilda tillfällena, utan endast i medelvärdet, 

 fullständigt öfverensstämina, torde bero på töjning hos upphängningstråden i resappa- 

 raten. Under resorna är nålen nemligen genom en skruf upplyftad, och tråden således 

 dervid obelastad. Vid observationer i Upsala magnethus har instrumentet deremot ofta, 

 stundom kanske flere dagar å rad, stått uppstäJdt, och tråden således under en längre 

 tid varit belastad. Den härvid framkallade töjningen hos tråden sänker den fria nålen 

 under hans vanliga läge i förhållande till skenan och den fixa magneten, hvilket åter 

 kommer att inverka på deviationsvinkeln. Någon korrektion för i fråga varande olikhet 

 i höjd hos den rörliga magneten har jag dock hittills icke anbragt. 



Då nu emellertid medelvärdena för de båda apparaterna siiis emellan äro lika, och 

 den stora theodoliten, som ständigt haft sin plats i magnethuset, icke undergått någon 



•) K. Vet. Akad:s liaiidl. B. 10 N:o 12, s. 5 o. f. 



