KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 20. N:0 3. 17 



undergick dock detta instrument sedermera någon rubbning, så att vid ny bestämning, 

 utförd i maj — aug. 1881 af Kand. Solander, vinkeln uppgick till 57°. O'. .5 Afståndet 

 mellan spegel och skala var då 2540""", således vinkelvärdet för 1 — 40".t). Med anta- 

 gande af X = 1,02 blir alltså för denna tid 



dX = 0-0002,06 (N'—N). 



Den 30 och 31 augusti s. å. gjordes ny bestämning af temperaturens inverkan på 

 deviations-magneterna hos intensitets-instrumentet, hvarvid befans att 



'hö = '*■ — 1'3' (^ — 1^)- 



Enär såväl intensitets- som deklinations-apparatens rörliga magneter så småningom 

 kommit att intaga ett sådant läge, att afläsningarne närmade sig mer och iner skalor- 

 nas ändpunkter, blefvo den 18 juni 1882 speglarne å dessa båda instrumenter vridna i 

 förhållande till de rörliga magneterna, så att skalornas ungefärliga midtpunkter ånyo 

 blefvo synliga i kikarne, hvarefter båda dessa instrumenters fotskrufvar fastgipsades vid 

 pelarne. Hela den åstadkomna ändringen n^ — n, motsvarar ungefär 297 delstreck på 

 intensitetsskalan. En liten rubbning hade under dessa operationer egt rum i afseende 

 på intensitets-apparatens läge, hvarjemte dess rörliga nål något blifvit höjd. Ny bestäm- 

 ning af vinkeln skedde derför den 24 juni d. å. af såväl mig som Solander, och det 

 erhållna medelvärdet blef 57°,5. Från denna tid gäller således, under antagande af 

 X — 1,62 och 1 skaldel = 0',C77, formeln 



dX = 0-0002,03 [n, — 1-37 (t — 15)], 



der n = den direkt aflästa skilnaden mellan intensitets- och deklinations-apparatens an- 

 gifvelser; och t betecknar Celsiigrader. 



De med resapparaten och den större Lamontska theodoliten under åren 1880 och 

 1881 vunna resultaten, förete sins emellan synnerligen stora differenser. Som orsaken 

 härtill visade sig vara den, att de båda theodoliterna, synnerligast den stora, saknade 

 erforderlig stabilitet, aldenstund planstenarne å golfvet börjat lossna, blef i raidten af 

 magnethuset en pelare af eldfast tegelsten uppförd i medlet af sept. 1881 för att i stället för 

 de hittills använda trästativen begagnas vid de absoluta mätningarne. Denna åtgärd 

 har ock medfört behöi'ig verkan. 



De under 1878 i magnethuset anstälda absoluta bestämningarne voro afsedda för 

 komparationer med den af löjtnant Hovgaard under Vegaexpeditionen begagnade Lamont- 

 ska theodoliten; de under 1882 likaledes i magnethuset utförda mätningarne företogos 

 dels för att bestämma konstanterna för de af Kand. Solander till Spetsbergen detta år 

 medförda Edelmannaka och Lamontska intensitets-instrumenten, dels för att få nollpunkten 

 bestämd hos härvarande variations -instrumenter i och för de terminsobservationer, som 

 under innevarande år komma att i samband med polarexpeditionernas arbeten åvägabringas. 



K. Vet. Akad. Haudl B. 20. N:o 3. ö 



