KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND! 20. N:0 6. 5 



bergen af W. Livesay, som dit åtföljde J. Lamont. Han har lemnat några notiser 

 öfver sina fynd i Transactions of the botanical Society of Edinburgh 1870 sid. 333^). 

 Åtskilliga i de svenska arbetena ej kända namn figurera visserligen i desamma, men 

 professor Th. Feies har godhetsfullt meddelat mig, att han vid genomseende af Livesays 

 i British Museum förvarade växter antecknat följande beriktiganden: 'Poa annuay> = 

 Glyceria angustata, y>Polemonium coeruleum» = P. pulchellum, »Potentilla niveay == P. emar- 

 ginata, ytHierochloa paucifioran = Dupontia psiiolantha. Deremot anser han det icke vara 

 omöjligt, att den af Livesay äfven uppgifna Carex rigida verkligen skulle kunna tillhöra 

 denna art, ehuru det hemförda exemplaret är i det skick, att det ej tillåter någon säker 

 bestämning. Etiketten angifver fyndorten till 79°53' n. lat. 11°30' o. long., en ej särdeles 

 noggrann uppgift öfver Norsköarnes läge. Enligt texten skulle dock växten vara iakt- 

 tagen i Isfjorden. Under den lilla forskningsresa, hvilken sommaren 1870 företogs till 

 Spetsbergen af Ingeniör H. ^^'ILANDER och mig, upptäcktes äfven ^) en för Spetsbergen 

 ny art, Betula nana L., och Th. Fries kunde sålunda i sin ofvan näranda 1871 utgifna 

 förteckning öfver Spetsbergens kärlväxter, enligt den begränsning han ansåg riktig 

 uppgifva ej mindre än 113 arter från detta land. Genom öfvervintrings-expeditionen 

 1872 — 73 ökades detta antal med två af Kjellman upptäckta fanerogamer, Pedicularis 

 lanata Willd., /. dasyantha Trautv. och Tofieldia palustris Huds., men då Th. Fries 

 redan förut ådagalagt, att den såsom Hierochloa paucijlora från Spetsbergen anförda 

 växten sannolikt endast var Dupontia Fisheri och sålunda endast till följd af origtig 

 bestämning kommit att ingå bland Spetsbergsväxterna, blef det kända antalet nu 114 ^). 

 1874 lemnar visserligen Th. v. Heuglin en förteckning öfver Spetsbergens växter*), 

 enligt hvilken fanerogamerna ensamt skulle belöpa sig till 117 arter, men vid närmare 

 granskning af denna förteckning visar det sig, att den i sjelfva verket innehåller ett 

 mindre antal än som upptagits i den ofvan omnämnda växtförteckning, hvilken utgifvits 

 af Th. Fries. Bland de omkring 42 å 43 af v. Heuglin samlade växterna, och hvilka 

 bestämts af Reichenbach fil., upptagas nemligen ej mindre än 4 högst tvifvelaktiga 

 »arter» såsom för Spetsbergen nya, och man finner sålunda ^'Taraxacum laevigatum Bisch.« 

 bredvid T. ojjicinale Web, ^'Draba lactea Adams-"^ bredvid Draba Wahlenbergii Hartm., 

 '^Cochlearia danica h.^' och >^C. arctica D. C.* bredvid C. fenestrata R. Br., allt växter, 

 som bland få exemplar på studerkammaren nog kunna anses såsom skilda, men hvilka 

 vid studium i naturen föranleda en helt olika uppfattning. Af de återstående 113 

 arterna i v. Heuglins lista äro tvenne arter upptagna hvardera på två ställen under 

 olika namn (Glyceria Vahliana äfven såsom Poa Vahliana; Festuca rubra f. arenaria 

 äfven såsom Festuca hirsuta), och tvenne varieteter Poa * colpodea Th. Fr. och Cata- 

 brosa * vacillans Th. Fr. äro upptagna som sjelfständiga arter. Återstå sålunda 109 



^) W. Livesay, Notice of plants collected in Spitzbergen and Nova Zembla iu the Summer of 1869. 



^) A. G. Nathorst, Om vegetationen på Spetsbergens västkust. (Botaniska notiser 1871). 



^) Emellertid hafva dessa bidrag från 1868 — 1873 blifvit helt och hållet förbisedda af Hooker, hvilken i 



de båda anförda arbetena öfver Grinnell lands och Novaja Semljas florer allt jemt uppgifver Spetsbergens 



fanerogamer till omkring 90. 

 *) Th. v. Hedglin, Eeisen nach dem Nordpolarmeer in den Jahren 1870 und 1871. Dritter Theil: Bei- 



träge zur Fauna, Flora und Geologie. Braunschweig 1874. 



