KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 20. N:0 6. 23 



55. Ranunculus sulphureus Sol. 



Allmän ända till Sjuöarne och varierande efter jordmånens beskaffenhet. 



f. Mrta Malmgren. 



1861: Norsköarne. 

 1872—73: Fairhaven. 



56. Ranunculus affinis R. Br. 



1861 : Crossbay. 



1864: Belsund. 



1870 (W. ET N.): Kap Thordsen, Skansberget. 



1873: Wijdebay (? = R. acris, Eaton, Plants collected in Spitzbergen etc. Journal 

 of botany 1876 sid. 42). 



1882: Middlehook i Belsund, blommande den 3ö Juni. 



Det torde väl vara föga tvifvelaktigt, att den växt från Wijdebay, som Eaton 

 upptager såsom Ranunculus acris L., i verkligheten är R. affinis R. Br. 



J. W. HooKER anmärker (Flora boreali americana vol. 1, sid. 13) »the carpels 

 are not always hairy»; hos de af mig hemförda exemplaren från Kap Thordsen äro 

 de glatta. 



Wilander! 



m. 



Lågväxt, tufvad, 1 — 3-blommig, karpellsamlingen rund ej cylindrisk, karpellerna 

 glesare, föga längre än det utdragna, bågformigt böjda, temligen grofva sprötet. 



1870 (W. ET N.): Kap Thordsen på tvenne ställen (återfanns derstädes Vg 1882). 



Till föregående beskrifning må vidare fogas, att kronbladen hafva en något mera 

 höggul färg än hos R. ajitiis, äro mera glesådriga än hos denna samt relativt större, 

 i hvilka hänseenden växten habituelt erinrar om R. sulphureus. Till bladen öfverens- 

 stämmer den deremot fullkomligt med affinis, dock har jag icke sett rotbladen så 

 findelade, som stundom den senare kan hafva. De öfre interfoliära delarne af stjelken 

 äro hos två- och treblommiga exemplar nästan outvecklade, hvarför alla blomskaften 

 tyckas utgå njistan från samma bladveck. Blomskaften äro liksom hos affinis något 

 refflade, håriga. 



På grund af karpellsamlingens runda, ej cylindriska form, får växten en i habi- 

 tuelt hänseende större likhet med R. auricomus än med R. affinis men afviker äfven 

 från den förra genom de glatta, endast på öfre sidan af sprötet något håriga, karpel- 

 lerna, det utdragna gröfre och mindre böjda sprötet, de något refflade blomskaften. 

 Som endast några af karpellerna sätta frö, skulle man kunna misstänka, att växten 

 vore en hybrid form mellan R. affinis och sulphureus, med hvilka båda den på det ena 



