KOXGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 20. N:0. 6. 41 



och Empetraceae. Af dessa är frånvaron af de båda senare mest märklig, hvilket isyn- 

 nerhet gäller Ericaceae, enär en af dess representanter på Spetsbergen, Andromeda tetra- 

 gona L., på vestkusten är mycket allmän. Förhållandet mellan monokotyledoner och 

 dikotyledoner är på Spetsbergen vida mer gynsamt för de förra än på Novaja Semlja. 

 De utgöra nemligen 43 emot 74 af de senare, det vill säga förhållandet mellan 

 båda blir såsom 1:1,7; och af hela fanerogamvegetationen bilda de sålunda ej mindre 

 än 36,7 procent. På Novaja Semlja är förhållandet såsom l:2,i. Ehuru visserligen 

 Juncaceae på Spetsbergen äro något rikligare representerade än på Novaja Semlja beror 

 skiljaktigheten för öfrigt naturligtvis på ett hastigare aftagande mot norden af de 

 dikotyledona arterna. 



Fastän en jemförelse mellan de olika familjernas artrikedom och förekomst 

 såsom ofvan framhållits i många hänseenden är af intresse, får man dock naturligtvis 

 af en sådan i och för sig föga inblick i vegetationens beskaffenhet. Familjen Fapa- 

 veraceae kommer t. ex. bland de sista i ordningen med en art, men intager dock en 

 vigtigare plats inom Spetsbergens växtlighet såsom sådan än t. ex. familjen Compositae 

 med 5 representanter, ja törhända . en lika stor som Cyperaceae med 12; detsamma 

 gäller äfven om Salicineae. Caryophyllaceae med lika många representanter som Cy- 

 peraceae står dock ojemförligt före den senare. Man kunde tänka sig den senares arter 

 med undantag af Eriophorum Scheuchzeri helt och hållet frånvarande, utan att den 

 spetsbergska vegetationen derigenom skulle erhålla en synnerligt olikartad prägel, 

 under det att deremot frånvaron af sådana arter som Silene acaulis, Cerastiuin alpiniim^ 

 Stellaria longipes skulle förläna hela växtligheten ett helt annat utseende än den nu har. 

 Vänder man sig å andra sidan till Grönlands vegetation och dess fördelning på 

 olika familjer ^), framgår först och främst, att förhållandet mellan monokotyledoner och 

 dikotyledoner är nästan ungefär detsamma som på Spetsbergen, 1:1,8. Mot 125 mono- 

 kotyledoner komma 229 dikotyledoner. Men den artrikaste familjen är ej längre Gra- 

 mineae (4& arter) utan Cyperaceae (53), och efter Gramineae följa Caryophyllaceae (27), 

 Crucifereae (26), Cotnj^ositae (24), Rosaceae (18), Personatae (16), Ranunculaceae (15), 

 Juncaceae (14), Saxifragaceae' iVl), Ericaceae (10), Polygonaci'ae (7), Oenotheraceae (7), 

 Salicineae (6), Betulaceae (6), Orchideae (5) o. s. v. De 4 spetsbergska familjer, som 

 saknas på Novaja Semlja, äro deremot alla representerade på Grönland. Följande grön- 

 ländska familjer saknas på Spetsbergen: Papilionaceae, Pomaceae, Haloragideae, Calli- 

 tricJiaceae, Oenotheraceae^ Oxalideae, Poriulacaceae, Parnassiaceae, Violaceae, Crassulaceae, 

 Cornaceae, Umbelliferae, Plantaginaceae, Plumbaginaceae, Primulaceae, Lentihulariaceae, 

 Lahiatae, Mevyanthaceae, Diapensiaceae, Pyrolaceae, Vacciniaceae, Ruhiaceae, Typhaceae. 

 Potamogetoneae, Zosteraceae, Orchideae, Alismaceae, Smilaceae, Cupressineae, Isoetaceae 

 och Ophioglossaceae. Af dessa saknas äfven pä Novaja Semlja Pomaceae, Callitrichaceae, 

 Oxalideae, Poriulacaceae, Cornaceae, Lentibidariaceae, Lahiatae, Menyanthaceae, Diapen- 

 siaceae, Ruhiaceae, Typhaceae, Potamogetoneae, Zosteraceae, Orchideae, Alismaceae, Smila- 

 ceae, Cupressineae, Isoetaceae och Ophioglossaceae. Af Novaja Semljas familjer saknas 



') J. Lange, Studien iibcr Grönlands Florn. (Engleks Bot. Jidirbiicber Bd 1). 



K. Sv. Vet-Akad. Hondl. Band. 2li. N:o 11. 



