KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HAiNDLINGAE. BAKD. 20. X:0 6. 49 



ljuset besvärade alltmer ögonen, värmen kändes tryckande vid strängare arbete i solen, 

 och de lägre luftlagren blefvo mindre sigtige till följd af solrök». Treurenbergbay 

 tyckes sålunda, sitt nordliga läge oaktadt, liksom Wijdebay njuta af en varm och ljus 

 sommar. 



Lommebaj^ som är likställd med Treurenbergbay med hänseende till antalet kända 

 arter (53), inskjuter mot söder från sydvestra sidan af Hinlopen Strait; dess vestra 

 sida utgöres af Hecla-Hooksystemets skiffrar, dess östra af bergkalk. I bottnen och 

 vid mynningen finnas glacierer, men i öfrigt synes fjorden vara fri från sådana. Då 

 någon noggrannare botanisk undersökning af denna fjord icke kunnat ifrågakomma på 

 grund af de här skedda besökens (1861 och 1868) korthet, är det sannolikt, att fjorden 

 ännu har många arter att uppvisa. Af sällsyntare växter härifrån äro endast Alsine 

 Rossii och Poa abbreviata nämnvärda, hvilka båda synas älska kalkhaltig jordmån. 

 Några närmare uppgifter om här rådande klimatologiska förhållanden hafva icke stått 

 att vinna. 



Belägen helt nära vestkusten och större än Lommebay, har Liefdebay hittils dock 

 icke lemnat mer än 55 arter, således endast två arter mer än den förra; några egentliga 

 rariteter ingå icke bland dessa, om man ej såsom sådana vill räkna Ranunculus nivalis 

 och Catabrosa concinna samt Cardamine pratensis och Eutrema Edwardsii, hvilka 

 tvenne sistnämnda på norra kusten endast funnits härstädes. Sannolikt återstå dock 

 äfven här åtskilliga arter att uppdaga, men hade vestkustens klimat i och för sig något 

 gynsararaare inflytande på vegetationen, borde just Liefdebay haft att uppvisa det 

 största artantalet bland fjordarne piå norra kusten och vida fler än både Treurenbergbaj' 

 och Lommebay. Det är för öfrigt troligt, att klimatet redan i det inre af Woodbay. 

 att döma af de få glaciererna, är ganska kontinentalt. 



Beklagligen har man endast helt få uppgifter om växtligheten på de båda i 

 Nordostlandet inskjutande större fjordarne Wahlenbergbay och Mui-chisonbay, men 

 den synes vara temligen rik, åtminstone i den senare. Chydenius berättar nemligen ^) 

 om en vandring långs stranden i den sistnämndes inre. »Den har en icke så ringa 

 växtlighet, och isynnerhet var arternas antal större än jag hittills sett någoustädes på 

 Spetsbergen». Detta yttrande säger icke så litet om man besinnar, att Chydenius förut 

 undersökt vegetationen i den på arter jemförelsevis rika Treurenbergbay. Malmgren 

 skildrar från Wahlenbergbay vegetationens rikedom under en sluttning af diabas, hvilken 

 skildring här må med hans egna ord återgifvas. »Denna sluttar sakta, vetter åt söder 

 och hålles fuktig af från fjellet nedrinnande vatten. Stora glacierer skjuta ned i hafvet 

 på båda sidor och ofvanpå berget lägra sig ofantliga snömassor, som aldrig upptina. 

 Men det oaktadt var den sluttande stranden öfverdragen af en grönskande matta af 

 mossor, hvai'i Ranunculus sulphureus, Saxifraga Hirculus, som går ända ned till Skåne, 

 S. rivularis, Cerastium alpinum, Pedicularis, Polj^gonum, Oxyria, Salix polaris, Dupontia 

 Fisheri, Poa cenisia, Juncus m. fl. stodo i fullaste blomning och i stor j^mnighet. På 

 grus blommade här Saxifraga nivalis, S. flagellai^is, S. caespitosa, flere Drabae, Cochle- 



') Svenska expeditionen till Spetsbergen 1861, sid. 259. 



K. Sv. Vet.-Akad. Hnndl. Band. 20. K:o C. 



