50 A. G. NATHORST, SPETSBERGENS KÄRLVÄXTER. 



aria, Alsine rubella, Årenaria Rossii o. s. v. Korteligen, de allmännaste af Spetsbergens 

 växter blommade här den 4 Augusti ocli frodades utmärkt väl på ett område af några 

 hundra qv.-alnar, som på alla kanter var omgifvet af snö och is». Som någon full- 

 ständig förteckning öfver de i Wahlenbergbay och Murchisonbay observerade arterna 

 icke föreligger, har dessa fjordars växtlighet tyvärr icke kunnat jemföras med de 

 öfrigas, en jemförelse som annars i många hänseenden bort blifva både intressant och 

 upplysande. 



Nära norra ändan af Spetsbergens vestkust vid 79°35' nordlig bredd inskjuter 

 den lilla Magdalenabay, belägen inom ett område der granit eller granitgneis är den 

 rådande bergarten. Nära en breddgrad nordligare vid 80°20' inskjuter nära Nordost- 

 landets nordspets äfven vesterifrån den föga större Brandewijnebay, hvars norra sida 

 utgöres af nyssnämnda bergart, under det att den södra upptages af Hekla-Hooksystemets 

 skifferlager. Dessa båda fjordar äro sålunda temligen likställda och tjenliga till jem- 

 förelse, ehuru det ej bör förglömmas, att Magdalenabay är vida bättre undersökt än 

 Brandewijnebay, om ock detta i någon mån uppväges deraf, att vid den sistnämnda 

 äfven funnits några kärrväxter. Magdalenabay har att uppvisa 37 eller 38 ai-ter, Bran- 

 dewijnebay 36, således ungefär lika många. Det är dock sannolikt att Brandewijnebay 

 vid ytterligare undersökning skall komma att lemna än flere. De här förekommande 

 arterna höra för öfrigt till Spetsbergens allmännaste, med undantag dock för Arabis 

 alpina funnen i Magdalenabay. 



Såsom resultat af ofvan anställda jemförelse mellan de olika fjordarnes växtlighet 

 i förhållande till deras läge och utsträcknino^ torde med temlig-en stor grad af sanno- 

 likhet kunna uttalas det påståendet, att Spetsbergens rikaste vegetation hyses inom de 

 delar af landet der klimatet är företrädesvis kontinentalt, ett förhållande, som särdeles 

 väl harmonierar med den arktiska florans uppträdande i Skandinavien, der den, såsom 

 Blytt för längesedan ådagalagt, är rikare utvecklad i samma mån den är aflägsnad 

 från x^tlantiska oceanens inflytande. Jag tvekar sålunda icke att för Spetsbergens vid- 

 kommande åtminstone till stor del erkänna rigtigheten af Blytts åsigt, hvilket jag 

 gör så mycket hellre, som den först under loppet af denna undersökning allt mera 

 trängt sig på mig, och detta ehuru jag förut hyste åtskilliga tvifvelsraål mot densamma. 

 Härvid får dock å andra sidan ej glömmas, att det ofvan sagda ej gäller för alla 

 Spetsbergens arter. En stor del af dem, de allmännaste, synas vara temligen indif- 

 ferenta för kustklimatet, och några torde t. o. m. just i detsamma finna sin trefnad. 

 Särskildt har detta äfven för den mindre allmänna Chrysosplenium synts mig vara 

 fallet, och det själler naturligtvis dessutom i allmänhet för strandväxterna. Ett sär- 

 skiljande af de arter, som fordra ett mera kontinentalt klimat, från de öfriga, skulle 

 onekligen vara af stort intresse, men torde näppeligen vara möjligt förrän ytterligare 

 undersökningar, isynnerhet i kusttrakterna, blifvit utförda. 



Intressant och helt naturligt är härvid, att de trakter, som hysa den rikaste 

 floran, äfven hafva att uppvisa relativt få glacierer. På Isfjordens södra och östra 

 sida innanför Green Harbour finnas sålunda inga andra i hafvet utmynnande glacierer än 

 bottenglaciererna i Tempelbay och Klaas Billen Bay. De saknas äfven till större delen 

 på hela halfön mellan Klaas Billen Bay och Dicksonbay, och någon i denna senare fjord 



