KONGL. SV. VET. AKAD. HANDLINGAR. BAND. 20. N:C> 6. 51 



utskjutande glacier finnes ej heller. I Van Mijens Bay i Belsund saknas dylika i det 

 inre och likaså på norra sidan af Van Keulen Bay. Wijdebay har tvenne botten- 

 glacierer, men oaktadt sin storlek endast trenne på östra kusten, ingen på den vestra. 

 Treurenbergbay saknar dem, Lommebay har endast tvenne i bottnen, och Liefdebay 

 har också helt obetydligt af sådana ^), hvilket äfven synes vara fallet med Murchison- 

 bay. Deremot är Isfjordens vestra sida till stor del upptagen af i densamma utskju- 

 tande isfjell, likaså Kingsbay, Crossbay och Magdalenabay, en naturlig följd af deras 

 läe;e vid vestknsten. Att sjlacierernas frånvaro i ofvannärande trakter till hufvudsaklig 

 del beror af den obetydliga nederbörden, torde kunna anses såsom temligen säkert. Enligt 

 WiJKANDEE. var nederbördsmängden vid Mosselbay året 1872 — 73 mycket obetydlig, och 

 i Isfjordens inre kan det i midten och slutet af Augusti, sedan snösmältningen upphört, 

 på sina ställen vara besvärligt nog att erhålla dricksvatten, der kort förut hundratals 

 rännilar funnos. De delar af Spetsbergen, som hysa landets rikaste vegetation, tyckas 

 sålunda vara de på en gång såväl varmaste som torraste trakterna. Under sådana 

 förhållanden ville det nästan synas, som vore orsaken till växtlighetetens af Th. Fries 

 förut påpekade fattigdom inom granittrakterna icke utan vidare att söka i berggrundens 

 beskaffenhet. Ty de ställen, der granitens vegetation har kunnat studeras, Magda- 

 lenabay, Smeerenburg, Brandewijnebay, äro små fjordar nära intill vesterhafvet, hvarför 

 man oafsedt bergartens beskaffenhet redan å priori kunde veta, att de endast skulle 

 uppvisa en sparsam vegetation. Härmed skall dock visst icke vara förnekadt, att berg- 

 grunden äfven i sin mån kan bidraga till dess torftighet, ehuru en jemförelse med 

 Beeren Eiland knappast talar för att dess inflytande kan vara särdeles stort. Der har 

 man hittils icke lyckats att uppdaga mer än 38 kärlväxter oaktadt berggrunden är af 

 mera vexlande beskaffenhet. Och Prins Charles Foreland med en berggrund af Hekla 

 Hook-systemets olika skiffrar är ju »ytterligt fattig" på fanerogama växter. Mer än 

 berffgrundens beskaffenhet torde det derför vara det der rådande kustklimatet, som är 

 orsaken till vegetationens fattigdom inom Spetsbergens granitområde. 



En ytterligt intressant öfversigt öfver den rikaste vegetationens förekomst på 

 Spetsbergen erhålles om man söker begränsa dess område på en karta (se tafl. 1). 

 Om man då först utlägger en linie, som omsluter den inom Isfjorden på växter rikaste 

 trakten, d. v. s. det område, som med minsta utsträckning hyser största antal arter 

 kommer denna linie att omfatta fjordens innersta delar och på samma gång fyndorterna 

 för icke mindre än 114 arter. Af de öfriga äro fyndorterna för Matthiola och Ranun- 

 culus glacialis de mest aflägsna, och om deras fyndorter förbindas med den förut 

 anförda linien, kommer den yttre kurvan att omsluta ett utdraget ovalt parti, sträckande 

 sig ungefär i nordsydlig rigtning från Hornsund till Treurenbergbay. Men denna linie 

 omfattar (om den får göra en obetydlig böjning mot Green Harbour) på samma gång 

 fyndorter för de återstående 7 arterna, Gentiana, Betula, Luzula Wahlenbergii, Rubus, 

 Andromeda hypnoides, Arabis, Arctophila, samt de för öfrigt på växtlighet rikaste 

 trakterna, Belsund, Wijdebay, Treurenbergbay, hvarför dess förlopp ej torde vara till- 



') Detta föranleder raio- att tro, att iifven Liefdebays klimat är ganska kontinentalt samt att densamma 

 ännu liar många växter, hvilka återstå att uppdaga. Stans Foreland torde ock i detta hänseende vara 

 värdt att undersöka. 



