52 



A. G. NATHORST, SPETSBERGENS KARLVAXTER. 



fälligt. Till samma resultat skulle uian kommit om Isfjorclslinien först förenats med 

 den näruiaste fyndorten för hvarje af de nämnda arterna, och derpå utsträckts tills 

 den äfven nått fyndorterna för Matthiola och Ranunculus glacialis. Troligen angifver 

 denna linie på samma gång det område, der Spetsbergens mest kontinentala klimat är 

 rådande, törhända med undantag för sträckan Belsund — Hornsund. Det vore ingen 

 orimlighet att antaga, att Isfjordens inre vore det centrum, från hvilket en stor mängd 

 arter utbredt sig till öfriga delar af landet, ty såsom längre fram skall visas har vege- 

 tationen till Spetsbergen inkommit från sydost, och det låge då närmast till hands att 

 förmoda, att vandringen från östra kusten skett från Agardh Bay till Sassenbay och 

 derifrån vidare till Isfjorden, Belsund, Wijdebay, Kingsbay etc. Äfven vore det ganska 

 tänkbart, att detta område snarast kunde vara det vid tiden för florans invandring 

 mest kontinentala. Spetsbergen låg då antagligen omkring 200 famnar högre än nu, 

 och sagda trakt var då äfven vida mer aflägsen från kusten, utan någon dit inmyn- 

 nande fjord. 



Den omständigheten, att alla Spetsbergens arter förekomma inom ett område, 

 som antagligen hyser det mest kontinentala klimatet eller der kustklimatet är minst 

 utprägladt, harmonierar emellertid särdeles väl med Blytts ofvan anförda teori, på 

 samma gång som denna derigenom ei"håller en ytterligare bekräftelse. Och man 

 kunde helt säkert tillfoga, att Spetsbergens flora skulle vara ännu rikare än den är, 

 om landet haft en större utsräckning mot öster, så att klimatet varit ännu mer 

 kontinentalt. 



De växter, som hittils endast blifvit anträffade inom det omordade kontinentala 

 området (på kartan omslutet af den röda streckade linien) äro följande: 



f Arnioa alpina. 



i Carapanula uniflora. 



* Geiitiana tenella. 



"h Pedicularis lauata. 

 Mertensia mavitiraa. 



t Poleraonium pnlchellum. 

 Andromeda liypnoides, 

 Kubus Ghannaemorus. 



i Potentilla nivea. 



I) miiltifida. 



T Empetriira nigrum. 



* Matthiola nudioaulis. 



EaiiunoulLis Pallasii. 

 t " lapponious. 



Halianthus peploides. 

 -j- Koenigia islandica. 



Betula uana. 



Poa glauca. 



Glyceria Kjellraani. 



Colpodiiim latifolium. 



Aira caespitosa. 



Calamaffvostis stricta. 



Hierocliloa alpina. 

 Carex salina. 



» inourva. 



» dioica. 

 Luzula Wahlenbergii. 

 Juucus trigliimis. 



» castaneus. 

 Tofieldia palustris. 

 Woodsia olabella. 



Således inalles 31 arter eller 25,5 procent af helu Spetsbergsfloran. Af dem 

 saknas endast Gentiana tenella och Matthiola nudicaulis i Isfjorden. 9 äro funna såväl 

 i Isfjorden som utom densamma (de med f utmärkta). 



Af öfriga 92 arter tillhöra icke alla Spetsbergens plebejer. Många af dem äro 

 endast funna på ett ställe utom i fråga varande område, såsom Petasis frigida, Poten- 

 tilla maculata, Arabis alpina, Eutrema Edwardsii, Draba arctica, Ranunculus glacialis, 

 Ranunculus afiinis, Wahlbergella affinis (på ostkusten enligt Heugltn), Arenaria ciliata, 

 Salix reticulata, Arctophila effusa, Catabrosa concinna, Carex pulla, ursina, lagopina, 

 glareosa, Eriophorum angustifolium, Equisetum scirpoides. Om dessa frånräknas skulle 

 således Spetsbergens allmännaste arter vara de återstående 74, af hvilka likvisst ännu 



