72 A. G. NATHORST, SPETSBERGENS KÄRLVÄXTER. 



fråga hieraciifolia, S. hirculus — äfven finnas i Skandinavien, är denna omständighet 

 betydelselös. Det är ju nemligen såsom ofvan anförts, sannolikt, att de skandinaviska 

 elementen i Grönlands flora invandrat från Skandinavien öfver Färöarne och Island 

 (jemför taflan 2 ; iiyttfoglarnes vägar gå öfver dessa länder). 



De spetsbergska växter, som saknas på Grönland, äro följande 12: 



Petasites frigida. Matthiola nudicaulis. Salix polaris. 



Gentiana tenella. Draba oblongata. Catabrosa coiicinna. 



Poteutilla multifida. » altaica. Carex dioica. 



Chrysosplenium alternifolium. Ranunculus Pallasii. Luzula Wahlenbergii. 



Att Grönland med sin stora utsträckning, sitt läge och sina med Spetsbergens 

 mera öfverensstämmande klimatiska förhållanden skall äga ett större antal gemensamma 

 arter dermed ä.n Novaja Semlja och Skandinavien hvart för sig är helt naturligt, 

 men det är det oaktadt ganska sannolikt, att när norra Novaja Semlja blir i botaniskt 

 hänseende bättre bekant, skall detta land kunna uppvisa lika många gemensamma arter 

 (skilnaden är nu endast 10). Jemför man emellertid utan vidare — såsom hittils skett 

 — Spetsbergen med Grönland, Skandinavien och Novaja Semlja hvart för sig, blefve 

 sålunda resultatet, att Spetsbergens flora närmast, eller rättare genom största antalet 

 arter, anslöte sig till Grönlands. Att ett sådant förfarande dock icke kan vara rigtigt torde 

 tillräckligt framgå af de ofvan skildrade nivåförhållandena, hvilka bestämdt fordra, att 

 Spetsbergen jemföres å ena sidan med länderna i vester, hvilka från detsamma äro 

 skilda genom stora djup, och hvilka således icke dermed kunnat vara förenade, å den 

 andra med länderna i söder och sydost, med hvilka en forntida landförbindelse är så 

 godt som gifven. Vid en sådan jemförelse finner man, att i Grönland saknas 12 arter 

 eller 9,7 procent, i länderna åt söder och sydost endast 3 arter, eller 2,i procent 

 (oafsedt det sannolika deruti, att dessa tre arter framdeles skola finnas på Novaja Semlja). 

 Och på samma gång blir denna öfvervigt hos Skandinaviens och Novaja Semljas element 

 ett afgörande kriterium på den anförda åsigtens rigtighet. Ty en så stor öfverensstämmelse 

 var just hvad man på grund af de fordom sannolikt rådande geografiska förhållandena 

 på förhand måste vänta sig. Och derigenom förklaras äfven, att man igenfinner en af 

 Spetsbergsflorans egendomligaste växter, Catabrosa concinna, just i sydost. Beeren 

 Eilands flora talar ock för en invandring söderifrån, ty de trenne arter af dess flora, 

 som saknas pä Spetsbergen (Rhododendron lapponicum, Rhodiola rosea, Salix herbacea) 

 finnas alla, såsom man på förhand kunde antaga, i Skandinavien. 



Då här säges härstamma menas naturligtvis endast, att de från dessa länder 

 till Spetsbergen invandrat. Beträffande Novaja Semlja skulle man törhända uttrycka 

 sig rigtigare om man sade, att dess vegetation och Spetsbergens efter istiden delvis 

 haft samma ursprung, så att en vandring öfver eller från det förra egentligen ej för 

 alla de gemensamma arterna vore nödvändig. En del arter kunna t. ex. under 

 istiden hafva bibehållit sig i arktiska Europa, söder eller sydvest om Novaja Semlja 

 och sedermera vid klimatets förmildring dels invandrat dit, dels direkte till Spets- 

 bergen o. s. v. 



