84 A. G. NATHORST, SPETSBERGENS KÄRLVÄXTER. 



5. Spetsbergens flora har (måhända med något enstaka undantag) invandrat öfver land. 



6. Invandringen har egt rum från sydost, öfver ett fastland, som förband Spetsbergen 

 med Novaja Semlja, arktiska Ryssland och Skandinavien, hvilka alla lemnat bidrag 

 till Spetsbergens nuvarande flora. 



7. Det är origtigt att vid en jemförelse mellan Spetsbergens och Grönlands floror 

 såsom motsats jemföra Skandinaviens och Novaja Semljas hvar för sig. Den forna 

 landförbindelsen fordrar att de båda senare betraktas gemensamt. 



8. Någon direkt landförbindelse med Grönland på denna sidan polen har under den 

 qvartära tiden icke egt rum, och Spetsbergens flora har icke efter istiden erhållit 

 (annat än törhända något tillfälligt) bidrag från Grönland, lika litet som tvärtom,. 



9. Af Spetsbergens 123 kärl växter saknas på Grönland, enligt hvad man hittils känner, 

 12 arter (eller 9,7 procent) i Skandinavien — Novaja Seralja endast 3 (eller 2,4 

 procent). 



10. Spetsbergens kärlväxtflora är rikare än något annat lands under samma latitud. 



11. Ännu torde dock åtskilliga arter derstädes återstå att upptäcka. 



Tillägg- och Rättelser. 



/Sid. 23. Trautvetter uppgifver (Coiispectus Florae ins. Nov. Semlja 1. c. sid. 49), att den Ranunculus på 

 Spetsbergen, som af de svenska botanisterna identifierats med E. affinis R. Br. (R. arcticus Richards.), 

 skulle vara identisk med R. pedatifidus Sm. Denna uppgift kan icke vara rigtig, enär den spetsbergska 

 växten till alla delar öfverensstämmer med den äkta R. affinis, sådan denna afbildats af J. W. Hooker 

 (i Flora bor. americana Tafl. 6, fig. A) och med exemplar hemförda af Kjelljian frän Novaja Seralja 

 och arktiska Sibirien. Ej heller har spetsbergsväxten den minsta likhet med den afbildning af E. 

 pedatifidus, som på samma ställe lemnas af J. W. Hooker (Tafl. 8, fig. B), och detta hvarken hvad 

 karpeller eller blad beträffar. Deremot äro karpellerna hos den form, som jag beskrifvit under namnet 

 E. * Wilanderi, att döma af anförda afbildning öfverensstäramande med R. pedatifidus, men bladformen 

 är helt olika. R. pedatifidus saknas i Riksmusei herbarium, hvarför jag icke kunnat direkt jemföra 

 densamma. 



» 24. Enligt Nyman (Consp. Flor. Eur.) skulle Wahlbergella trittora (E. Br.) Pr. vara hemförd från Spets- 

 bergen af Wilander och mig 1870. Det afsedda exemplaret har dock förkommit. Anmärkas bör, 

 att W. triflora och affinis kunna till det yttre vara så lika, att man först genom undersökning af fröen 

 kan afgöra, hvilkendera arten man har framfor sig. 



» 35. Står: Carex ursina Desv. läs: Carex ursina Dew. 



» 37. Står: Eriophorum Scheuchseri, läs: Eriophorum Scheuchzeri 



» 48 not. Står: Augusti, läs: förra hälften af Augusti. — (Se i öfrigt supplementet) 



i) 50. Jag har med afsigt underlåtit att upptaga någon särskild förteckning öfver de i Belsund iakttagna 

 kärlväxterna, emedan dess flora ännu mätte anses såsom relativt obetydligt känd och en undersökning 

 af rendalen vid Sundevalls berg under lämplig årstid säkert med ens skall gifva en stor mängd från 

 Belsund hittils icke anförda arter. Här må dock för fullständighetens skull anföras, att redan nu äro 

 81 arter kända från Belsund, hvarför denna fjord således, med hänsyn till rikedom på arter, kommer 

 näst efter Isfjorden. 



» 61. Enligt Kjellman (Svenska Pol. Exp. 1872 — 73. Stockh. 1875, sid. 45, noten) skall en 1873 hemförd 

 stam af Betula nana frän Kolbay af 2 — 3 liniers diameter angifvit en ålder »af omkring 80 år». 



» 80. Tabellen uppgifver oriktigt Matthiola nudicaalis från arktiska Ryssland, Saxifraga nivalis och aizoides 

 samt Draba arctica från asiatiska Beringssundskusteu. 



