6 S. A. HJKLTSTHÖM, OM NEDEKBÖRDENS FÖRÄNDUINGAR I SVERIGE. 



18. Maximum i slutet af Juni eller i början af Juli är minst utpregladt i de sydliga 

 och nordliga delarne af Sverige, mest deremot i det inre landet och mellersta Sveriges 

 kustland. De båda inre minima infalla temligen bestämdt, det ena den 10 Juli, det 

 andra den 8 Oktober. De båda återstående maxima äro ganska obestämda till läget. 

 De skilja sig ej heller genom något egentligt minimum från hvarandra eller från ma- 

 ximum i September. 



Jemföres förhållandet i Sverige med norra Tysklands, så synes, att första maxi- 

 mum hos oss kommer senare än maximum i nederbördsmängden i norra Tyskland, men 

 sammanfaller med maximum i dagarnes antal. Deremot saknar Sverige ett utpregladt 

 maximum i Augusti. Huruvida Tyskland har något, som svarar mot vårt September- 

 eller Oktober-maximum med ett djupt minimum emellan, kan ej afgöras, då d:r Hell- 

 MANNS undersökningar ej sträcker sig längre än till September månad. 



Enligt resultatet af de 21-åriga (1861 — 81) observationerna i Leipzig^) infaller 

 det djupaste minimet under året på tiodagsperioden 28 September — 7 Oktober, der- 

 emot finnas icke i dessa månader några utpreglade maxima svarande mot dem i Sverige. 



Såsom man kan vänta är gången i förändringarne temligen oregelbunden, hvil- 

 ket har sin hufvudsakliga orsak i den omständigheten, att observationerna ännu pågått 

 under en för kort tid, men det torde äfven bero på lokala och tillfälliga^) inflytanden. 

 Deremot synes mig observationernas noggranhet, så framt den alltid varit lika stor på 

 samma ort, här vara utan inflytande, alldenstund det endast gäller att fixera läget af 

 några mera framstående företeelser än att bestämma några absoluta talvärden. 



För att i någon mån eliminera dessa felkällor ur resultaten, har jag samman- 

 slagit observationerna från vissa närbelägna stationer och beräknat medelnederbörden 

 för dem, hvilken då skulle utgöra nederbördsmängden för ett distrikt. Detta förfarings- 

 sätt har redan förut användts af prof. Rubenson i hans afhandling »Nederbördsmängden 

 i Sverige»^), äfvenså af d:r Hann i hans ofvannämnda undersökningar. Följande sam- 

 manställning visar distriktens läge och de orter, som användts vid beräkningen af 

 den inom hvarje distrikt fallande nederbörden och den för samma distrikt förefintliga 

 regnsannolikheten. 



Distrikt I & II. Norrland: Jockmock, Haparanda, Piteå, Stensele, Umeå och Heruö- 

 sand; 



» III. Svealands Östersjökust: Gefle, Upsala, Stockholm och Nyköping; 



» IV. Inre Svealand: Falun, Vesterås, Karlstad, Örebro och Askersund; 



» V. Götalands Östersjökust: Vestervik, Visby, Kalmar och Karlshamn; 



» VI. Inre Götaland: Linköping, Skara, Jönköping och Vexiö; 



» VII. Götalands vestkust: Venersborg, Göteborg, Halmstad och Lund. 



') D:r A. Danckelmann, Die Ergebnisse der Niederselilags-Beobaohtungen in Leipzig etc. von 1861 — 81. 



-) Exempel på några våldsamma regnskurar, som förrycka medeltalen, må här anföras. I Falun föUo 111 mm 

 under pentaden 30 Juni 1872, i Örebro 118 mm den 19 Augusti 1860, i Venersborg 153 mm den 14 Augusti 

 1868, för hvilken pentad medeltalet för alla åren eljest Lade blott blifvit 14.2 mm i stället för det nuvarande 

 20.7 mm. 



^) Rubenson, 1. c. sid. 22. 



