16 S. A. HJELTSTHÖM, OM NEDEKBÖUDENS FÖUÄNOKINGAR I SVERIGE. 



den stora likformighet i variationer, som eger rum under första årtiondet, får tillmäta 

 något inflytande på den frågan, hvilket årtionde i högre grad öfverensstämrner med det 

 normala, så skulle svaret blifva, att det första årtiondet och således hela perioden 

 1859 — 80, som erhåller sin pregel af detta årtionde, mera liknar det normala än år- 

 tiondet 1871—80/) 



Ett afgörande svar kan först då erhållas, när långa observationsserier från hvarje 

 station finnas. Ett annat sätt att få ett någorlunda korrekt svar vore att använda 

 några få, men mycket långa serier frän skilda trakter af landet, hvilka kunde jemföras 

 dels med sina egna värden från åren 1859-80, dels med hvarandra, ty derigenom 

 kunde man få veta, dels om nederbörden alltid varierar likformigt öfver hela landet, 

 dels i liuru hög grad den kortare serien på hvarje ställe stämmer med den längre. 

 Några längre sådana") finnas visserligen, hvaraf de längsta äro från Lund, Upsala och 

 Stockholm, men jag har ej haft tillfälle att använda mer än den säkraste delen af Up- 

 sala-serien, d. v. s. från och med 1836 till närvarande tid. 



Af detta material har jag gjort åtskilliga sammanställningar. Först och främst 

 har jag, för att undersöka huru decennierna förhålla sig till hvarandra, slagit tillsam- 

 mans 10 år börjande dels med 1836, dels med 1841. Sedermera har jag delat raate- 

 1'ialet i tre grupper med 15 år i hvarje för att se, huru mycket de öfverensstämma 

 sinsemellan och med det normala. Vidare då tiden före 1859 var blott 1 år längre äij 

 den för alla stationer gemensamma perioden, så hafva de hvar för sig blifvit beräk- 

 nade för ömsesidig jemförelse. Då ett årtionde, 1856 — 65, visade en alldeles ovanlig 

 tillökning i nederbörden under fenidagsperioden 30 Juni — 4 Juli, sä har detta decen- 

 nium blifvit uteslutet ur en beräkning. Slutligen finnes medeltalen af alla 45 åren 

 äfven som för jemförelses skull desamma från Distrikt III för åren 1859 — 80. De på 

 .Taflan I, fig. 4 grafiskt framställda värdena äro beräknade enligt formeln b^ = J(rt + 25 + c). 



Äfven af denna tabell framgår det tydligt, att två till hvai^andra gränsande år- 

 tionden kunna visa de mest motsatta variationer. Jemför t. ex. årtiondet 1836 — 45 

 med det nästföljande och 1851 — 60 med 1861- — 70. Två årtionden, hvilka som helst 

 visa icke vid samma tidpunkt af sommaren samma variationer i lika grad. På grund 

 häraf måste den slutsats dragas, att utaf ett årtionde kan man ej bestämma läget af 

 maximum eller minimum och att sättet för indelningen i årtionden har ett betydligt 

 inflytande på variationens utseende. Se t. ex. 1851 — 60, 1856 — 65 och 1861 — 70. Pe- 

 rioder af 15 år gifva just icke bättre resultat än 10 år, ja till och med de båda hälf- 

 terna 1836 — 58 och 1859 — 80 visa sig vara hvarandra mycket olika i synnerhet under 

 September och Oktober månader. Hela perioden med undantag af decenniet 1856 — 65 

 förflyttar visserligen största femdagsmediet från slutet af Juni till slutet af Juli, men 

 ett ganska betydligt maximum qvarstår dock på förra stället, hvaraf inses, att detta 



1) Här torde böra omnämnas, att allmogen, åtminstone i Xorrland, känner till och väntar en regnperiod i 

 slutet af Juni eller början af Juli, det s. k. Persmesso-regnet. Petrus infaller den 29 Juni. I Tyskland är deu 

 27 Juni (7:sofvaredagen) en afgörande bemärkelsedag, och i England heter det: 



If the first of July it be raining weather 



'T will rain more or less for four weeks together. 



^) RUBENSOX: 1. C. sid. 15. 



