20 S. A. HJELTSTRÖAI, OM NEDERBÖRDENS FÖRÄNDRINGAR 1 SVERIGE. 



en svac: stignin"' i Vester- och Norrbotten egt rum. Under November fortfar teinpe- 

 raturen att falla. 



Att finna någon sådan öfverensstämrnelse emellan temperaturens gång och neder- 

 bördens förändringar, att den förra kan anses vara orsak till den senare, torde blifva 

 svårt. Snarare skulle under sommaren temperatursänkningen vara en följd af neder- 

 börden, emedan vid lågt barometerstånd och regnig väderlek insolationen betydligt 

 förminskas samt dessutom mycket värme bindes genom den starkare afdunstning, som 

 nppstår strax efter regn. 



Den meteorologiska företeelse, som ligger närmast till hands att anse såsom or- 

 sak till nederbördens variationer, är förändringarne i lufttr3'cket. Om i allmänhet lågt 

 barometerstånd medför nederbörd och högt sådant klart och vackert väder, hvarföre 

 skulle icke resultatet af flere års observationer visa, att samma lag gäller, sä att medel- 

 nederbörden är stor, då medelbarometerståndet är lågt och tvärtom? 



För att undersöka förhällandet valde jag ut tio stationer, som voro belägna på 

 ringa höjd öfver hafvet, och af hvilka två och två tillhörde ett distrikt, och undersökte 

 dem för 8 pentader, eller tiden från och med den 11 Juni till och med den 20 Juli 

 under årtiondet 1861 — 70. Härigenom kunde jag fä utrönt, hvilket samband fans 

 mellan barometerståndet och nederbörden under det utpreglade maximum och mini- 

 mum i Juli månads första hälft. Undersökningen visade, att öfverallt lägsta barometer- 

 ståndet inträffade under samma pentad som största nederbörden, att det derpå följande 

 minimum i nederbörd kom samtidigt med ett maximum hos barometern och att ett 

 föregående minimum i nederbörd under pentaden 20 Juni motsvarades af ett maximum 

 hos barometern under denna eller nästföregående pentad, hvilka högst obetydligt skilde 

 sig från hvarandra. Dessutom gaf undersökningen vid handen, att barometern varie- 

 rade alldeles likformigt på alla stationer. 



Sedan utsträckte jag min undersökning dels till alla sex månaderna, dels till det 

 andra årtiondet. Men då barometern, såsom nyss nämdt är, på alla ställen syntes 

 variera lika och frågan skulle skärskådas från allmän synpunkt, tog jag endast fyra 

 från hvarandra vidt skilda stationer till föremål för undersökning, neraligen Haparanda, 

 Hernösand, Visby och Göteborg. Emedan i de äldre årgångarne af »Meteorologiska 

 Iakttagelser i Sverige» hvarje månad är indelad i 6 delar oberoende af månadens längd, 

 och en sådan indelning fortfar till året 1868, så hafva de tre sista åren, 1868 — 70, 

 blifvit beräknade på samma sätt, på det hela årtiondet skulle blifva likformigt indeladt. 

 Pentadernas antal är derföre under det förra årtiondet en mindre för barometern än 

 för nederbörden. För det senare åter är indelningen densamma som för nederbörden. 

 Jag har Ijeräknat barometerståndet endast för kl. 8 f. m., emedan medelvärdet för kl. 2 och 

 9 e. m. knappast skulle visa någon olikhet. Månadsmedia visa för de tre timmarne sällan en 

 olikhet, som öfverstiger 0.5 mm. Talen äro öfverallt reducerade till hafvets nivå. Re- 

 sultatet af dessa beräkningar finnas i tabellerna VIH och IX, af hvilka den förra inne- 

 håller medelbarometerståndet för åren 1861 — 70 och den senare detsamma för åren 

 1871 — 80. Medeltalet af de nämnda stationernas värden har betraktats såsom medel- 

 värde för hela Sverige. 



