4 c. A. M. LINDMAN, OM rOS'J'KL01!ATIONEN. 



perimeut visat, titt dciiiia högst betydligt Ofverstigcr örtbladens; den fortgår både 

 dag oeli natt, och genom denna process (en syrsättning) torde i de flesta blommor 

 alstras en temperatur, som öfverstiger den omgifvande luftens och kommer de öm- 

 tåliga befruktningsdelai-ne till godo. lin dylik inverkan på blommans temperatur 

 har man också med skäl förmodat att de färger, hvarmed hon är smyckad, kunna 

 utöfva, nemligen under direkt inflytande af solstrålarne. Afven blombladens ete- 

 riska oljor skola genom sin afdunstning göra luften kring blomman mindre mottaglig 

 för afkylning. 



Ännu en vigtig uppgift eger hyllet, särskildt det färgade. I det vida största 

 antalet fall är väl sjelfva dess hufvuduppgift under blomningen att locka till blomman 

 de för befruktningens förmedlande nödvändiga insekterna. Redan Konkad Sprengel 

 observerade 1788, att afvikande färgteckningar på något bestämdt ställe af en blomkrona 

 tjenstgjorde som vägvisare till blommans honungsgömmen. Redan förut, t. ex. af Linné 

 och KoELREUTER, hade insekternas förmedlande af befruktningen iakttagits. Sprengel 

 slöt nu, ^) att såväl »honungstecknen», som ock hyllets färger öfverhufvud, äro be- 

 stämda att göra fröredningsdelarne till föremål för besök af insekterna. Hans lära 

 har bekräftats och med stort skarpsinne utvecklats af Ch. Darwin, F. Delpino, Fr. 

 Hildebrand, H. Muller m. fl., och från denna synpunkt har derför blomman, särskildt 

 blomhyllet, utgjort ett föremål för ganska uttömmande undersökningar under de sista 

 årtiondena. 



I omedelbart sammanhang härmed har ofta sjelfva hyllet uppgiften att afsöndi'a 

 den för insekterna bestämda honungen. Såväl denne, som kronbladens doft äro i hög 

 grad egnade att på ett inbjudande sätt utvisa blommans plats, och genom dessa före- 

 träden kan till och med bristen på lysande färger uppvägas. 



Har blomhyllet någon betydelse för växten äfven efter blomningen? 



Blomningen slutar då frömjölet aflägsnats och befruktningen försiggått. Befrukt- 

 ningen är nemligen dess ändamål, och då ståndare och pistiller äro de egentliga or- 

 ganen för denna, så äro de också blommans vigtigaste delar, »blommans väsen» (Linné). 

 De organ, som före befruktningen befinna sig i »blomning», äro derför i främsta rum- 

 met ståndare och pistiller. Samtidigt kunna äfven andra organ deltaga i blomningen; 

 då »blommar» hyllet. I och med befruktningen inträder fröredningsapparaten i ett 

 nytt stadium, fruktbildningens tid, och alla de organ, som förut varit i verksamhet 

 såsom blommande, d. v. s. såsom förberedande befruktningen, mista nu denna förrätt- 

 ning — deras blomning är slut. Häraf inses, att det ej kan vara beskaffenheten och 

 utvecklingen hos sjelfva blomhyllet, som blir bestämmande för blomningens inträdande 

 eller afslutning. ^) Detta bevisas också deraf, att t. ex. fodret kan aflalla redan vid 



') Se Chr. k. Sprengels beundransvärda arbete: Das entdeckte Geheimiiiss der Natur im Bau und in 



der Befruchtung der Blumeii, 1793. 

 ^) Längre fram anföras några fall, som synas vittna om motsatsen, t. ex. då hyllets rörelse sa att säga 



tvärt afklippcr den korta blomningen, såsom det synes vare sig befruktning skett eller ieke (Alisma, m. 11.). 



