8 c. A. M. LINDMAN, OM POSTFLORATIONEN. 



ämnets räkning, åtminstone medelbart, för så vidt vi raedgifva, att detta är blommans 

 vigtigaste del. 



Men ännu hafva vi ej begagnat den utväg, som på det tillförlitligaste skulle 

 kunna gifva oss visshet i det här framkastade spörsmålet om fruktämnets behof af skydd 

 och de åtgärder, växten med anledningf deraf vidtag-er. Det återstår nemligen att un- 

 dersöka de förändringar, som blommans delar undergå efter blomningen, då frukt- 

 sättningen sker. Frågan blir då: ske dessa förändringar med hänsyn till den unga 

 frukten, som nu utbildas? Och från denna synpunkt skulle vi kunna erhålla svar på 

 den ofvan framstäkla frågan: har blomhyllet någon betydelse äfven efter blomningen? 



Då jag i det följande åsyftar att redogöra för blomdelarnes, särskildt hyllets 

 postflo ration eller förhållande efter blomningen, alltså under den period, då fruktens 

 utbildande är plantans hufvuduppgift, blir syftemålet att i denna postilorations mång- 

 gestaltade företeelser uppvisa en gemensam bestämmelse: skyddet för den sig utveck- 

 lande frukten. 



Hyllebladens öfverblomning visar många anmärkningsvärda egendomligheter. 

 Efter någon tids undersökningar öfver detta fenomen har jag emellertid blifvit öfver- 

 tygad, att dess mångfaldiga och dock för hvarje växt noga bestämda former hvarken 

 kunna fullständigt uppfattas eller tillfredsställande förklaras utan att ställas i samband 

 med frågan om fruktens skydd. Och endast i samband med denna fråga finna flere 

 andra företeelser i blomman en enkel och naturlig förklaring. Postflorationen får här- 

 igenom ett vida större intresse än om den blott niorfologiskt betraktas, och derjemte 

 visar det sig, att den mest anmärkningsvärda postflorationen mången gång förefinnes 

 hos andra delar än sjelfva hyllet. 



Det saknas ej hos författarne framställningar af postflorationen, ja äfven med 

 antydningar om dess nu framhållna betydelse; men alla dessa uttalanden äro korta 

 och spridda. Redan Linné ^) beskrifver i korthet de olika graderna af fodrets och 

 kronans varaktighet och anmärker deribland Labiaternas till fruktmognaden qvarsittande 

 blomfoder samt den vissnande, ej afifallande kronan hos Campanula ra. fl. Andra för- 

 fattare hafva likaledes särskildt påpekat det sambladiga fodrets närvaro under frukt- 

 mognaden, t. ex. hos Physalis och Nicandra, och dess förändrade konsistens hos Morus, 

 Blitum m. fl.; likaså den qvarsittande kronan hos Calluna. ") Af Sprengel påpekades 

 färgförändringen hos blommor af Ribes aureuin, Weigelia rosea och Androsace Cha- 

 ma3Jasme m. fl. och ansågs af honom tjena till ett åtskiljande mellan befruktade och 

 obefruktade blommor; dock ansåg han detta mål bättre uppnås, om kronbladen affalla. 

 HiLDEBRAND, som sysselsatt sig med befruktning af flere Orchideer för undersökningar 

 öfver deras embryobildning, ^) har i sammanhang dermed skildrat de förändringar, som 



') Pliilosophia Botanica, sid. 63, 65. 



-) Se t. ex. C. A. AnARDii, auf. st., sid. 32G, 336; M. .1. Schleiden, Grnndziige d. wissensch. Bot., II, 



1S50, sid. 397: J. E. Areschoug, Lärobok i Botanik, 1863, sid. 254, 259, m. fl. lävoböcker. 

 •') P. HiLDEBRAND, Dic Fruchtliildiuig der Orchidéen, eiii Beweis filr die doppelte Wirkung des Pollens, 



uti Bot. Zeit. 1863, sid. 329. 



