KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 21. N:0 4. 9 



hyllet hos dessa växter efter blomningen undergår. Till dessa iakttagelser återkommer 

 jag i det följande. Bland anmärkningsvärda iakttagelser må äfven nämnas den af 

 Råthay. ') Han visar, att holkfjällens rol hos Cynareerna är, att blott i torrt väder 

 öppna holken för spridandet af frukterna; tvifvelsutan iidägger han derunder äfven be- 

 tydelsen att skydda frukterna för väta under deras utveckling. — Dessutom finnas i flo- 

 ristiska arbeten och framför allt i E. Warmings Haandbog i den systematiske Botanik 

 (1879) spridda notiser, som röra detta ämne och som i det följande här och hvar 

 skola omnämnas. 



Den författare, som fullständigast, ehuru äfven han endast i några korta grund- 

 drag och uteslutande från morfologisk synpunkt, redogjort för blomhyllets postflora- 

 tion, är D. Clos: De la postfloraison. ") Namnen »postfloraison» och »postfioratio» finner 

 jag först hos denne författare. ') Han frågar: »Fins det för vissa familjer, slägten eller 

 underslägten något generellt i anordningen af hloimnans delar och särskildt kronbladen 

 efter befruktninojens afslntande?» För att besvara denna fråsja inskränker han siir dock 

 till att dels uppräkna några exempel, der postfloration antingen »saknas» genom hyllets 

 tidiga fällning (Papaveraceiu, Cistineoj m. fl.), eller genom dess oföränderlighet »ej är 

 distinkt» (Saxifragea;, Lycium, Cestrum, Cajophora); dels urskilja ett antal typer, som 

 med några få ord karakteriseras. Dessa typer äro 9; vid hvardera uppräknas ett eller 

 flere exempel: 1) postflorationen repeterar prajflorationen: Malvacea; och Oxalidea^; 2) 

 pofttfloralio occliisa: Echeveria; 3) ^). pattila: Boussaingaultia, Clematis; 4) j^- reficxa: 

 Begonia, Crassula; 5)2^- erispa: Pavia, Delphinium, Lythnim, Camp;nuil,i ; {\) p. pulpo.^a: 

 Tradescantia virginica; 7) p. circinata: Capparidetc, Heliotropium, Verbena; 8) p. recir- 

 cinatn: Mesembryantheniiim, Cryptostemuia; 9) p. condaplienta: Ornithogalum. — Slut- 

 ligen uttalar Clos den meningen, att postflorationen kan göra systematiken åtskilliga 

 tjenster, och påpekar ståndariies postfloration såsom förtjent af särskildt studium. 



Föga mera säger oss den tanke, som Hansticin uttalar om postflorationen. '^) I 

 sin framställning af de enskilrla växtdelarnes sjelfständiga försvarsrörelser omnämner 

 han äfven V)lommans vakter, som afslutas med »den befruktade blommans sista till- 

 slutande». Detta sistnämnda anser lian vara »en effekt af blomdelarnes vissnande, så 

 att de genom sidornas olika collapsus tvingas till den erforderliga slutkrökningen», 

 under det l)louimans öfriga rörelser af ö|)pnande och slutande vill undantagslöst böra 

 förklaras gt-nom tillväxtföreteelser. Hvarför den befruktade blomman så ofta till sist 

 är sluten, deråt har han ej vidare egnat någon uppmärksamhet. 



Den ende författare, hos hvilken den tanken torde vara klart uttalad, att skydds- 

 medel måste finnas för frukten under dennes utvecklingstid, är Tu. M. Fries. Han 



') EwERicn R.vTriAY, Uobcr Aust,ronkiuin£;s- imd Irabibitionsersclieimingen der Cynarenn-Involucrnii, uti 

 Sit/.ber. k. Akad. d. Wiss. Wien, Bd 8.S, 1881. 



-) Uti Oomptes renducs licbdomadaires des scances de, Tacad. des sciencRs, 18C5, sid. 1177. Clos siigpr 

 sig iiafva lörgiLfvcs rådfrågat vetenskapens annaler för upplysningar i sitt iinine. 



■') Samma Ijeniimuingar liafva sedan anviiudts af professor Til. M. Fries under fiirfrliisningar öfver Växt- 

 fysiologi, Upsala, iiösteu 1877. 



*) J. v. Hanstein, Hcitriige zur allgem. Morpliologie d. Pflanzen, uti Botanische Abhandlungen, lieraus- 

 gegeben von Hanstein, M IV, IleCt 3, sid. 1.5:{/l882. 



K. Sv. Vet. Akad. Handl. Bd. 31. N.o 4. * 



