14 c. A. M. LINDMAN, OM POSTFLOKATIONEN. 



florationcn återkommande bladlä^ut vore lör duasix blad det egentliga, väsentliga, som 

 blott under den korta blomningen vore utbytt mot ett annat, framtvingadt så att säga 

 af ett beliot' för tillfället, i livilket fall fodrets blad niäste af rent mekaniska skäl sluta 

 sig, dä detta beliof oeh dermed den spänning, de utsatts för, upphöra. Emellertid, 

 om den senare förändringen framkallas af en särskild tillväxt, blir postflorationens be- 

 tydelse klarare, ty det är dä mera ])ätagligt, att de förändringar, som efterblomman 

 undergår, hafva ett bestämdt sylte oeli ej endast äro tillfälliga. 



AntirrLiuxim majiis L. 



Kronan affaller äfven här alldeles oförvandlad. Fodret sluter sig derpä, de 4 

 främre flikarne som hos Ver. agrestis och såsom ett tak öfver dessa den bakre (öfre), 

 tall. I, lig. 3, a, b. 



På saujuia sätt förhälla sig Scrophulariacete i allmänhet. T. ex. Scrophidaria 

 nodosa L. (tall. I, fig. 4), CoUinsia bicolor Btii., Digitalis purpurea L. (den präktiga 

 blomsaudingen besökes af talrika gäster, såsom H. Muller påpekat; inuti blomman 

 träffar man ofta små sniglar, livaraf ständarne sönderbitits), Verbascum L. {V. Tluvpsus 

 L. har fruktämnet redan i knoppen tätt besatt med stora stjernhår). 



Bliiuantlius L. 



Kronan lossnar genom en ringformig led ett litet stycke ofvan basen '). Pipen, 

 som 1. ö. består af långsträckta celler, har nemligen här en zon små och rundade 

 sådana, och det är dessa, som slutligen lösgöras från sammanhanget med hvarandra. 

 Pipens nedersta del qvarstannar således kragformigt under fruktanlaget; dess öfriga 

 del glider ut öfver dettas glatta och glänsande yta, enär blommorna stå horizontalt. 

 Uen undre läppen är dervid anmärkningsvärd, enär dess mellersta flik sammanvikes 

 och de båda andra lägga sig omkring honom från sidorna — det hela liknande den 

 fjärillika blomman med vingar och köl. Fodret har en väldig, från sidorna plattad, i 

 spetsen förträngd pip; dess 4 korta brämflikar sammanläggas efter kronans fällning 

 2 och 2 såsom hos Veronica, oeh fodret är nu slutet. 



LaMatae. 



Prunella vulgaris L. 



Då kronan lossnat och nästan ovissnad afiallit, sluter sig fodret ofördröjligt. 

 Detta tillgår så, att de två mycket breda läpparne lägga sig platta mot hvarandra i 

 det den undre böjer sig upp intill den öfre; men emedan fodret är djupt klufvet mellan 

 läpparne, så tillstänges det äfven på sidorna därigenom att öfverläppens yttersta sido- 

 kanter, som skjuta utanför den något smalare underläppen, äro nedvikna. Ofta blir 

 denna tillslutning så fullständig, att de plattade fodren likna tvärhuggna skärmblad. 

 Det händer emellertid ofta, att smånötterna abortiera, och då förblir fodret, lika öppet 

 som under blomningen. 



^) Detta anmärkes redan af Petekmann, Deutschlands Flora, 1849, sid. 420. Euligt PEyRiTSCH, Bot. 

 Zeit., 1861, sid. 366, gäller detsamma om Euphrasia, Odontites, Bartsia, Pedicidaris, Melampyrum, 

 ehuru deu qvarsittande delen af pipen ofta är omärkligt liten. 



