24 c. A. M. LINDMAN, OM POSTFLOliATlONEN. 



PriniuLaceje. 



Lysimacliiii vulgaris L. och Anagallis graiuliflora Andr. 



Kronan är delad nästan till basen och dess korta sambladiga basaldel är ej afsatt 

 i form af" ett piprör. Ehuru hon således bildar en flack, öppen skål, är dock frukt- 

 ämnet redan under blomningen oåtkomligt, emedan ståndarnes baser hos Lysimarhia äro 

 sammanvuxna till en hålkägla,, som är inpassad deröfver, och hos Anagallis tätt ludna. ^) 



Redan mot pollenkastningens slut blifva hos Lysimachia, tafl. I, fig. 20, a, kron- 

 flikarne något bakåtrullade. Derefter sluter sig fodret mycket hårdt och trycker upp 

 kronan, som dock någongång ej hinner undan utan tillsluten stannar inom fodret, hvarvid 

 hennes flikar äro hårdt bakåtrullade. Att en stark antagonism ofta eo^er rum mellan 

 foder och krona är redan i det föregående antydt, så att kronan vill öppna, men fodret 

 tillsluta blomman. Detta är hos Anagallis mycket tydligt, ty om kronan i förtid lös- 

 ryckes, sluter sig fodret mer eller mindre. Det trycker således på kronflikarnes utsida, 

 som, ehuru till största delen tunna och slaka, dock för att kunna utstå påtryckningen 

 äro ett stycke upp från sin bas fasta, styfva och glänsande. Hos Anagallis är den 

 affallande kronan sluten med uppräta, samstående flikar, som måhända ej längre 

 kunnat göra fodret motstånd (enligt H. Muller sluter sig kronan ungefär kl. 3 e. m., 

 äfven om icke befruktning försiggått). Det slutna fodret blir stundom något vridet, 

 fig. 20, b. 



Androsace Todrn. och Primula L. 



Androsace septentrionalis L. Det platta brämets flikar inrullas med sina spetsar, 

 dock något snedt och två af dem mindre starkt än de öfriga; de blifva derjemte fint 

 fårade, tafl. I, fig. 21, b — d. Kronan är fästad under fruktämnets bas. Då hon vissnar, 

 blir vid dettas svallning kronpipens nedre del, fig. 21, c, mycket utspänd, under det 

 dess öfre, gulfärgade del bibehåller sin form; den nedre delen uttänjes slutligen till 

 ytterlig tunnhet, och den öfre delen, som, hopsnodd af regn och sol, hättelikt skyddar 

 kapselns hjessa ännu då denne nått en ärts storlek, afslites till slut längs efter en 

 ringformig linie, fig. c, x. Fodret har härunder uppnått dubbla vidden, från 2 till 

 3 — 4 mm, med dubbelt bredare flikar, men dess längd är oförändrad. — På samma 

 sätt den storblommiga A. coronopifolia Ait. m. fl. 



Primula officinalis Jacq. Vid midsommartiden stå alla blomskaft uppräta. Fodret, 

 tafl. I, fig. 22, a, är styft och örtartadt. Kronan sitter ännu qvar. Hennes brämflikar, 

 fig. 22, b, c, äro sammanlagda så som hos Androsace; pipen står alldeles rak, men hop- 

 fallen och rynkigt veckad (lika hos artens skiljaktiga kronformer, se fig.); basen sitter fast 

 sluten kring den mognande fruktens spets, oftast regelbundet uppfläckt i 5 flikar, b, c. 



^) Om AnagnUis, se H. Muller, Die Befruchfuiis^ der Blumen durcli Insekten, fig. 129. — och flock skall 

 nektarium enlisjt samme förf. här saknas! 



