KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 21. N:0 4. 25 



MalvaceaB. 



Ålthaea L. 



Blomkronans och ständarsträngarnes byggnad och gestalt, öfverensstämraer i hög 

 grad med Lysiinachia vulgaris. Kronbladen, som alla äro förenade medelst sitt samman- 

 hang med standartnben, ega en utomordentligt förtjockad basaldel och kunna derför 

 sjelfständigt sluta sig genom en kraftig inåtkrökning af detta parti. De intaga då, 

 såsom (jLOS anmärker, samma ställning som i knoppen. Genom det korta fodrets tryck 

 mot deras kupiga, hårda ocli glatta basaldelar affaller hela kronan. Karpellsamlingen, 

 som förut varit alldeles dold under den tjocka skifvan kring ståndartubens bas, blir 

 nu i stället innesluten af det (iltludna fodret. 



Cistaceae. 



Cistus L. 



(C. crispus L., 2'>'^'''vifiorus Lam., formosris Curt.). De enstaka, lysande blommorna 

 fälla mycket snart sina stora, tunna kronblad alldeles oförändrade (»postfioration saknas», 

 Clos), och fodret sluter sig då ofördröjligt så att en buske, soin blommat vid middag, 

 redan före aftonen ofta nog endast eger slutna efterblommor. Dock gäller tillslutningen 

 egentligen de 3 inre foderbladen, som med hvarandra intaga vridet bladläge; de 2 

 yttre, hvilka man stundom betraktat såsom ytterfodci-blad, förblifva liksom alla dylika 

 något utböjda, tafl. I, lig. 23. De förra trycka åt så hårdt, att den inklämda ståndar- 

 samlingen pressas till en sammaniiängande hinna. Att detta sker för metridiets skyd- 

 dande är klart deraf, att vid fruktmognaden alla foderbladen åter vidt utspärras, blifva 

 torra och bruna samt affalla. Dessutom märkes, att fruktämnet är tätt silfverhårigt. 



HcIiaiitlieniiiiH vulgäre Gjertn. 

 Den klaselika blomsamlingen lutar till en början, men den utslagna blomman står 

 upprat, tafl. II, lig. 2f). Postflorationen alldeles som hos Cistus, men efterbloinman, som 

 i hög grad liknar blomknoppen, böjer skaftet rakt nedåt, fig. 26, a, b. 



Gtriiinales. 



Geriinium Tourn. 

 G. fiilvntirum L. Kronbladen affalla utbredda och friska. Pistillernas märken äro 

 då ännu utåtböjda (enligt IIildebkani) hafva de dock, hos G. praieme L., samtidigt 

 med kronbladens fällning upphört att vara mottagliga för frömjöl). Foderbladen för- 

 blifva utstående ända tills märkena slutit sig samt glandierna innanför foderbasen 

 torkat och fått en gulaktig färg. Då blir fodret slutet och cylindriskt; men redan 

 innan detta sker ega karpellorna ett utmärkt skydd bakom den dubbla muren af de 

 2 kransarnc ståndare, hvilkas baser äro mycket breda och bibehålla sig friska äfven 



4 



K. Sv. Vet. Akad. ILiudl. Bd. 21. N:o 1. ' 



