K0N6L. ÖV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAK BAND. 21. N:0 4. 27 



P. malvcefoliuin Jacc^. nedböjer icke ofterbloiumorDu, emedan de sitta hopträngda 

 på mycket korta skaft. I sammanhang dermed märka vi, att fruktspröteu äro be- 

 tydligt kortare än hos de nyssnämnda. 



Liuiiiu catharticum L. 



Kronbladen blifva slutligen uppräta (med tydligt vridet läge). De lösgöras ytterst 

 lätt. Mången gång torde de redan under den egentliga blomningen sitta lösa inom 

 fodret och något skjutna upp af detta (dragas de ut, sluter fodret sig hastigt). Vid 

 minsta beröring kunna de då afialla, samrnanhållna liksom till en sambladig krona. 

 Afven hos L. (/randijlurian Desf. sammanhänga de vid affalkindet, hvilket här tydligt 

 ses bero på en liten låsmekanisra med klibbig afsöndring i sjelfva bladkanten mellan 

 klon och skifvan, hvarmed de sammanhållits under blomningen. ') 



Oxalis stricta L. 



Alla öppna blommor äro hängande. De, som börjat sluta sig (deras ståndarknappar 

 äro aÖallna), stå uppräta. Denna ställning bibehålles under fruktmognaden (i niotsats 

 dertill skall O. cornlculata L. enligt Hakt.man slutligen få nedböjda blomskaft). Foder 

 och krona sluta sig såsom i knop[)läget, livarpå den senare ailyftes. 



Rosaceae. 



Poteutilla Hall- 



Hos alla arter jag af detta slägte undersökt aflalla kronbladen tendigen oför- 

 ändrade, lios I', minor GiL. till och med ofta liggande pa marken i en regelbunden 

 5-sidig stjerna, och fodret slutes. Den förvandling kronbladen undergå om de t. ex. 

 någongång qvarhållas af fodret, består deri, att deras öfre hörn invikas och bladet 

 derefter ho})rullas åt öfversidan efter sin midtlinie, tall. II, lig. 28, b, och detsamma 

 torde vara fallet hos de flesta af familjen. Förutom fodrets slutande, som ger efterblomman 

 alldeles samma form som en knopp, fig. 29, har jag hos en art, nemligen P. minor 

 GiL., sett blomskaften å de snedt stående stjelkarne böjda mot jorden, tafl. II, fig. 

 29, c — e. Hos t. ex. F. Tonnentilla Neck. synas de vai'a för långa och spensliga till en 

 sådan rörelse. 



Comarum pahistre L. 



Fodrets 5 stora innerblad och de små kronbladen slutas på samma sätt som i 

 knoppen. De förra tillväxa högst betydligt, från 10 till 32 mm., och förändra den 

 rödaktiija färgen till <rrön: kronbladen sitta då ännu (ivar. men oförändrade! 



Fragaria L. 



F. rollina EnEii. Fodret sluter sig, och efterblommans skaft böjer sig i en rät 

 vinkel, således med öfre delen horizontal, tafl. II, iig. 30. 



^) »Petala margiiie ssepe cohtBrentia», Baillon, Histoire des plantes, V, 1874, sid. 63. 



