28 c. A. M. LINDMAN, OM rOSTITLOUATIONEN. 



F. vesca L. Fodrot sluter sig icke, ineii blomskaftet böjer sig rakt iiedilt, sä att 

 smultronets anlag skyddas, om ock mera ofullkomligt, under det platt utbredda fodret 

 såsom under ett tak, tafl. II, lig. 31. 



Begge arterna träffades i hvarandras sJlllskap i talrika exemplar (Upsala). 



Kub US TouKN. 



R. saxatiLis L. Kronblad små, smala, flyktiga. Foderblad under blomningen till- 

 bakaböjda, tafl. II, fig. 32, a. En befruktad blomma sluter fodret, som tillväxer, fig. 

 32, b. En obefruktad förvissnar; likväl kan någongång dess foder utväxa ganska be- 

 tydligt, men står alltid öppet, fig. 32, c, och i efterblommor af sådan form har jag 

 aldrig lyckats finna tillväxande karpeller. 



R. ctesius L. Kronblad stora, vid afif^^allandet friska. Stundom sluter sig fodret. 

 Men stundom synes detta dröja ganska länge, så att först den mognande karpell- 

 samlingen omges af detsamma. Jag ifrågasätter derför, om icke här de utomordentligt 

 talrika och ganska långa ståndarne äro bestämda till karpellernas skydd. Dessa senare 

 äro nemligen mycket små, tafl. II, fig. 33, a, hela samlingen ej större än hos en af de 

 minsta Potentilla-arterna, och döljas ganska länge fullständigt af den skrumpnande 

 ståndarmassan, fig. 33, b, ett skydd, som qvarstår tills det spräuges genom karpellernas 

 förstorande. 



R. idceus L. De små kronbladen äro flyktiga, vissna något litet i spetsen och 

 aäalla. Foderbladen stå dervid orörliga. Ståndarne räcka ej öfver pistillsamlingen. 

 Denna senare är, såsom tafl. II, fig. 34 utvisar, temligen isolerad. Emellan honfästet 

 och ståndarnes baser flns nemligen en bred disk, som är alldeles hvit af ett tjockt 

 sockerlager. Vägen dit går innanför ståndarne (annorlunda hos t. ex. Geum, se nedan) 

 och då den temligen flitigt hålles öppen af insekter, toi"de blomman oaktadt sin hop- 

 dragna form ej ega fruktämnena i säkert förvar. Det är derför ganska anmärknings- 

 värdt, att karpellerna i sitt yngre tillstånd äro hvitludna af ett tjockt filtludd. 



Geum L. 



G. rivale L. Sedan fruktspröten börjat visa sig utanför kronan, begynner det 

 lutande blomskaftet räta upp sig. För frukternas spridning står det slutligen rakt i 

 vädret; då ;lr det förut trånga fodret något utspärradt och hela blomman mera på- 

 fallande genom de likaledes mer utspärrade, länge persisterande och något blekta 

 kronbladen. 



Men hvartill tjenar under blomningen det slutna hyllet och skaftets lutning? 

 Arten är enligt H. Muller') något proterogyn. Dess byggnad är derför sådan, att redan 

 under blomningen fruktämnena äro väl undangömda. I blommans trånga mynning 

 hvilar öfver dem en skog af långhåriga stift och märken. Blomman uppbrytes icke af 

 besökande insekter, ty på grund af dels hyllets slutenhet, dels blommans lutning tages 

 vägen till honungen mellan foder- och kronblad, och mellan kronbladens klor leda 

 öppningar in till densamnia. Och derjemte är karpellsamlingen på ett skaft höjd upp 

 öfver honungskällorna. Ehuru H. JNIöllee anser för en ofullkomlighet hos blom- 



') Anf. st., sid. 210. 



