KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 21. N:(t 4. 31 



Cratoigus L. har fruktämnet glatt och tjockes mest lägga an på att skydda disken 

 ofvan detsamma, dels genom t;i,ta uppräta silkeshår kring stiftets bas, dels (åtminstone 

 hos en del arter) genom de förut utspärrade ståndarnes hopslutning deröfver. 



Cotoneaster vnlgaris Lindl. 

 Här fins en skållik blombotten, ty karpellerna äro fria i spetsen. Derför måste 

 de korta, breda foderbladen ombesörja tillslutandet af skenfrukten, hvilken eljest skulle 

 i sin spets vara öppen. Efter kronbladens fällning sluta de sig derför och instänga de 

 ännu fi-iska ständarsträngarne, tafl. II, fig. 37, samt blifva slutligen något köttiga (föga 

 differentierade från blommans stamdel). 



Raiiuiiciilaceae. 



Erantliis hicmalis Salisb. 

 Det stora, gula, mångbladiga fodret sluter sig vid vissnandet kring kai^pellsam- 

 lingen, som derför skyddas inom en fullstiiiidigt sluten, oval eller (illiptisk hylsa af 

 något hinnaktiga, torra blad. Då den gula färgen och saftighetcn naturligtvis bibehalles 

 längst vid dessas bas, kunna de ganska länge sammanhållas kring fruktanlagen. ') 



Aneinone L. 



A.nrmorof^n L. Don vidöppna kalken blomnuir horizontalt utbredd. Samtidigt med 

 märkenas skrumpnando och mörknande samt ståndai'nes bortfallande inträdatvåiörändringar 

 i blomman: att kalkbladen sluta sig något och att skaftets spets lutar, tafl. II, fig. 38, 

 hvilket isynnerhet är påtagligt vid solsken och middagstid, då eljest blomningen står på 

 sin höjdpunkt. I sådana efterblommor äro karpellerna starkt svalda. P>loniman inltjuder ej 

 längre till besök, utan har förändrat sitt hylle till en sol- och regnskärm, och de hvita l)laden 

 sitta länge ganska fast; då de affallit, kunna de ännu ungefär en dag ligga oförvissnade. 



A. Hepntica L. Äfven denna arts blommor stå uppräta och vidöppna. Här synas dock 

 pistillerna vara något senare utvecklade och blomman en längre tid invänta befruktning, 

 i det en del märken äro hvita och svällande sedan både ståndare och kalkblad affallit. 

 Kalkbladen äro nemligeii mycket finare och flyktigare än hos föregående art. De lossna 

 tidigt och sitta ofta lösa inom svepet. Men de hafva ej heller samma rol som hos 

 föregående art — ty denna rol öfvertages här af svepebladcn. Blomman lutar sig 

 något, hvar])å hela blomskaftet ganska snart böjer sig i en vid båge, tafl. II, fig. 39, 

 så att svcpebladen.s spetsar komma att stödja mot marken. I denna ställning träflas 

 under hela sommaren alla fruktsamlingarnas skaft. Dock uppbära dessa skaft mycket 

 ofta fruktfästen, der inga karpeller kommit till utveckling. 



Pnlsatllla vulgaris Mill. 

 Blomman är lutande och har jemnbredt klocklik form (kalkbladens form vcx- 

 lande från aflång till utdraget lancettlik), ett utmärkt pollenskydd. Såväl derigenom. 



') Pa rlenna vilxt. som igenom sitt Hirsfndf' hvllos varaktiijhet. och afpassnin;!; fiir rnikianlai^fits skydflaiule 

 synes öfvnrti-iifla alla aiulra af ramiljeu. liar )3rofessor V. B. Wittrock Koclhctslullt last min upp- 

 märksamhet. 



