KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 21. n:() 4. 33 



äfven vid svag beröring. Fruktsamlingen sitter alldeles oskyddad. Den mogna små- 

 fruktens skal innehåller flere lager långsträckta, starkt förtjockade, porösa celler. ^) 

 Närmast dessa arter står Caltha palustris L. 



Batrachium S. F. Gray. 



B. scderatum Th. Fr. De små hyllebladen blifva allt mer utåt- och nedåtriktade 

 för att jerate .ståndarne affalla. Redan deras litenhet i förhållande till karpellsamlingen 

 visar deras oduglighet att skydda denne, som någongång redan i knoppen höjer sig 

 ur hyllet. 



B. peltatum Presl. Då hyllebladen affallit, hafva ståndare och pistiller icke pä 

 långt när slutat sin verksamhet, och då slutligen äfven ståndarne aftalla (oförvandlade), 

 äro ännu märkena friska. Då äfven dessa skrumpna, börjar det långa blomskaftet, 

 som varit böjdt i vinkel för att hålla blomman öfver vattnet, att räta ut sig och 

 kommer derigenom till följd af stammens riktning, se tafl. II, fig. 42, att helt och 

 hållet ligga utsträckt under vattenjtan. 



Om Ranunculacecu i allmänhet, se den allmänna delen i .slutet af donna afhandling. 



TropaPolc.T. 



Troi)a'oliiiii niajiis L. 



Efter blomningen sker i hyllets form blott den förändringen, att dot öppnar sig 

 mera, isynnerhet hvad fodret (»blomfästet") angår, och blomman blir mycket flack. 

 Men det långa raka skaftet böjer sin spets i en kraftig båge, och efterblomman käns 

 alltid igen derpå att hon är vänd nedåt, oafsedt de ur blomman utböjda ståndarnc 

 och de förtorkade märkena. Växten har ett ytterst tätt löfverk kring en myckenhet 

 om hvarandra slingrade grenar. Inuti detsamma träffas talrika, alldeles dolda efter- 

 bloinmor. Frukterna träffas likaså endast på bågböjda eller slingrande skaft. — Blom- 

 mans hylle qvarsitter till dess fruktanlaget är het3'dligt förstoradt. Dess affallande 

 sker på följande egendomliga sätt. Den skålformiga blombottncn (foderbasen?) delar 

 sig i två partier, å ena sidan de 3 bakre foderbladen med 2 kronblad samt sporren 

 och 4 ståndare, ä smdra sidan de 2 främre foderbladen (endast dessa 2 äro skilda 

 ända till blomskaftets spets) i sammanhang med 3 kronblad och 4 ståndare. Dessa 

 2 hälfter aftalla nu hvar för sig. De äro redan förut antydda genom tvenne grön- 

 aktiga, föga märkbara fåror. 



Papaveraceae. 



Det är allmänt bekant, att foderbladen vanligen affalla vid knoppens öppnande, 

 antingen sammanhängande { Esrksckoltzia) eller skilda {P<ipaver). Ehnrn kronbladen äro 



') Anf. st. — Den livita fiirg, som ofta till slut miirkos hos kronbladen af Ranunciiliis, beror enligt R. 

 HoLLSTEiN, Bot. Zeit., 1S78. sirl. 2.5, på do talrika stärkelsekornen, som qvarstanna i dessa blad vid 

 deras fällning. 



5 



K. Sv. Vet. Akad. Handl. Bil. 21. X:o -I. 



