40 c. A. M. LINDMAN, OM l'OSTFL01{ATIONEN. 



blifva längst oförvandlade af blommans delar och ändra ej heller ställninor. Kron- 

 bladen blifva deremot brungula och sedan de böjt sig något mot hvarandra, äro 

 de färdiga att affalla. Under allt detta sitter pistillen alldeles fri midt i den flacka, 

 vidöppna blomman. Fruktämnets skydd är att söka i dess tjocka filtludenhet. Dock 

 förtjenar härvid ständarnes postfloration att uppmärksammas. Dessa blifva samtidigt 

 med kronbladen bruna och skrumpna; då kronbladen sluta sig tillsamman, ser man de 

 talrika, förut rakt utspärrade strängarne samlas som ett mer eller mindre tätt nystan 

 kring pistillen, ett förhållande, som erinrar om t. ex. Rubus. Fodret sitter då ännu 

 och långt senare qvar, men som det är blommans honungsafsöndrande organ, torde 

 det ej kunna fylla någon annan uppgift. 



Violaceae. 



Tiola TooRN. 



V. canina L. Efterblommans kronblad intaga följande läge: de 4 bakre inrulla 

 sig från spetsen, innerst de 2 sidostälda, utanför dem de 2 bakersta. Det femte, 

 främsta deremot inrullar sina båda kanter; med basen uppfyller det springan mellan de 

 2 sidobladen; tafl. III, fig. 55. Derigenom är hela blomman från sidorna tillplattad, och 

 kronan bildar ett öfverallt slutet hölje kring blommans inre. Fodret förblir oför- 

 ändradt. 



V. tricolor L., n och (i, förhåller sig på samma sätt; dock synes kronan efter 

 blomningen ännu mer plattad, emedan dess bakre blad inrullas mera snedt bakåt; tafl. 

 III, fig. 56. 



Kronbladen hos dessa arter vissna allt mer, men ega ofta qvar den beskrifna 

 ställningen ända till dess kapseln genom sin förtjockning åtskiljer dera. 



V. palustris L. Kronan är mera flack och bredare åt sidorna. Då hennes blad 

 vissna, äro de ej inrullade, utan oregelbundet veckade och sammanlagda till skr3'nkliga 

 förhängen krinof bcfruktniniifsdelarne. Betraktad ofvanifrån, har hon förut visat äfven 

 de 2 bakre, tillbakaslagna bladens insida, men nu visar hon, sedd framifrån, endast 

 dessas baksida. Kronbladen affalla här lätt. 



B.alsamiiie». 



Inipatiens triconiis Lindl. 

 Först affaller stånd arröret, i det strängarne från basen snäckforraigt upprullas 

 utåt och deriijenom lösslitas från sitt fäste. Sedan blomman en tid befunnit sig i 

 honstadiet, affaller hela hjdlct från sitt fäste kring den smala pistillens bas genom att 

 dela sig i 2 hälfter: ena hälften det främre, största, ganska breda kronbladet; andra 

 hälften de öfriga kronbladen jemte foderbladen, alla sammanhängande och först efter 

 fällningen lösgörande sig från hvarandra på marken. De fällas alla oförvandlade. — 

 Skidan sitter således ohöljd; hon är dock fint luden eller fjällig. 



