KONGL. SV. VET. AKAPKMIENS HANDLINGAR. BAND. 21. N:0 4. 47 



hos Primula (se ofvan), blir kronans nedro del utspänd kring fruktens öfre hälft och 

 deraf oregelbundet uppfläckt; det hopdragna pipstycket derofvanför är 1 inin. långt. 

 Det bör anmärkas, att foderbladen (se fig.) äro jeraförelsevis kortare än hos föl- 

 jande art. 



P. major L. Skiljer sig frän föregående under sin l)lomning dels genom betydligt 

 glesare ax, dels genom mycket litet bräm, som dock äfven här blommar med bakAt- 

 sträfvande flikar. Efter blomningen kan det emellertid här ej blifva fråga om att 

 dessa små flikar skulle skydda fruktämnena, isynnerhet som tinder fruktmognadens fort- 

 skridande axfästet mellan blommorna förlänges och axet blir glesare; de blifva också, 

 tafl. IV, fig. 77, b, genom kanternas inrullning ännu oansenligare. Om vi derför 

 efterse, hvilka skyddsmedel denna art i stället eger, så finna vi dessa dels i foder- 

 bladen, dels i skärmbladen. I ett frodigt ax af den större, mer än fotshöga formen 

 har blomman foderblad, som under och straxt efter blomningen nå ända upp till 

 kronbrämet, fig. 77, a; de äro tjocka, nästan örtartadc med bred hvit kant, kupiga 

 och tätt åtslutande. Hos föregående art äro de tunna och sluta ej till så tätt. Vidare 

 är hos P. major vid detta stadium äfven skärmbladet tjockt och kupigt, ej som iios 

 föregående tunnt och hinnaktigt, och har en fickformigt vidgad bas. Dortill kommer, 

 att hos de flesta exemplar tillväxer skärmbladet med fruktanlaget, som dcrigenom 

 sitter i den ficka, bladet bildar, tafl. IV, fig. 77, b, och deraf äfven hålles trj^ckt inlill 

 axfästet (hos andra exemplar, en form med korta foderblad, förbli skärmbladen kortare 

 än fodret). 



P. media L. Eger i förening de två föregåendes fördelar. Axet är ganska tätt, 

 dock ej så mycket, att ej blommorna äfven vid fruktmognaden kunna stå vippräta in- 

 till fästet. Kronbrämet är lika stort som hos P. lanceolata och (^fter blomningen så 

 långt som möjligt tillbakaslaget kring fruktanlagets topp. Dereinot äro foderblad och 

 skärmblad af samma form, storlek och beskaifenhct i öfrigt som hos P. major. 



Pluiiil)aiiiiicj(\ 



Staticc L. 



Kronan ;ir iVibladig utom vid sjelfva basen af de mycket långa klorna. Hon 

 omges deremot af ett smalt bägarlikt, föga kortare foder, som är alldeles sambladigt, 

 knappast bugtadt i brädden. Efter blomningen upplöses kronan till ett slem och 

 sjunker som en saftig, formlös klump ned i fodrets svalg. Fodret deremot, hvars 

 (vanligen violetta eller blå) bräm är fast och hinnaktigt, blir genom de .5 styfva hufvud- 

 nervernas inböjning hoplagdt i 5 större och talrika smärre längsveck. Inom detsamma 

 hoptorkar sedan den slemartade kronan. Ännu bättre värnas fruktämnet deraf att 

 blombasen hårdt omslutes af blomskärmarne, hvilka likna trånga rör, som genom 

 trängseln i svicklarne äro tresidigt prismatiskt tillplattade; dessa fodral hafva den 

 y'd.ga^ som vetter fritt utåt, tjockast samt klädd af långa, hvita hår. 



