56 c. A. M. LINDMAN, OM 1'OSTFLOUATIONEN. 



Cynareae. 



Holken är här i spetsen hopsnörad. Den är i sanning väl utrustad, hos tistlarne 

 späckad med spjutlika taggar, hos Centaurea fjälligt pansarklädd, hos andra förstärkt 

 och skyddad pa andra sätt. Dessa holkars betydelse såsom värn mot »objudna gäster» 

 hnr Kernkr ') utförligt skildrat, och det är klart, att de äfven i andra afseenden äro 

 de fördelaktigaste skyddsapparaterna inom familjen. Under korgens blomning är sjelfva 

 blomsamlingen utbredd, t. ex. hos Carduus erispus L. Detta beror derpä, att korgens 

 mera periferiska blommor äro vid sin midt starkt krökta utåt, tafl. IV, fig. 92, a. En 

 öfverblommad korg af Carduus är smal och jemnbred, en följd deraf, att dessa rör- 

 formiga blommor ega samma rörelseförmåga som den Pfeffer ^) uppger för Cichoria- 

 ceernas tunglika blommor och Radiaternas strålblommor. Här är alltså korgens samman- 

 dragning anförtrodd åt sjelfva de kantstälda blommorna, som räkna, fig. 92, b. Hos 

 Centauren deremot, t. ex. C. Scabiosa, L., förblifva blommorna böjda utåt åt alla håll, 

 under det de stora könlösa kantblommorna, sedan korgen i sin helhet öfverblomraat, 

 böja sig rakt nedåt, och efterblommorna förlora snart sin lysande färg. 



Ehuru holken hos Cynarece i allmänhet är låg, äro dock dess fjäll, såsom Råthay 

 har visat'), i hygroskopiska egenskaper lika de långa glänsande fjällen hos Carlina*), 

 äfven om de ej kunna hafva dessas betydelse för frömjölets skyddande. Nämnde för- 

 fattare anser derför, såsom jag redan uti inledningen omtalat, att Cynareernas holk- 

 fjäll äro afsedda att blott uti torrt väder öppna sig och således utan fara för fuktighet 

 utsläppa frukterna. De äro således också afsedda att före sitt öppnande skydda dem 

 för samma fara. 



Corymbiferae. 



Här träffa vi naturligtvis de största vexlingarna. En del hafva alldeles -platt 

 holk, t. ex. Antliemis Miciieli, Chysanthemum L., Calendula Neck. Dess fjäll ändra 

 derför icke ställning, helst som de vanligen äro ganska korta. Hos Calendula rikta sig 

 strålblommorna, efter korgens slutblomstring, uppåt och hoprulla kanterna åt öfre sidan ; 

 hos Splienogyne R. Br. och Dimorphotheca pluvialis Moench likaså, men hos den senare 

 förblifva de platta. Hos Anthemis och Ckrysanthemum deremot böja sig strålblommorna 

 tillbaka, men förändra ej formen. — Andi-a hafva djupare holk, af äggrund form, men 

 holkfjäll af samma form som de nämnda och således till ställningen oförändrade- 

 Acliillea Vaill. slår efter blomningen tillbaka sina strålblommor och deras kanter sam- 

 manvikas åt öfre sidan. Galatella Cass. inrullar dem bakåt. Hos detta slägte äro 

 diskblommorna mycket få och ganska långa; de bilda derför icke, såsom eljest är 

 fallet inom gruppen, ett tätt hopfogadt pålverk öfver fruktämnena, en brist, som er- 

 sättes af ett långt och rikligt pappus, hvilket är tillstädes redan före och under blom- 

 ningen och tjenar korgen till fyllnad och stöd samt bättre skydd för fruktämnena. 

 Detsamma gäller äfven för småblommiga arter af Aster L., ehuru korgen är bredare; 



1) Anf. st., sid. 219, följ. 



-) Anf. st. 



■') Emertch RÅTri.\Y, Uebev Aiistrocknungs- iiiul Imbil)itioiisersclieiiuniE;eii der Cvuareen-Involucren. 1881 



(Sitzber. k. Akad. d. AViss. Wien, Bd '^83). 

 ■•) Om Carlinas holkfjäll, se Lundström, anf. st., sid. 34. 



