KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 21. N:0 4. 67 



de uiest skilda familjer. Hos några blir deremot skaftet genast rätadt upp mot ljuset, 

 livilket torde afse att i tid gifva frukten den plats, hon behöfver vid sin fulla mognad. 

 I allmänhet se vi sålunda, att frukten ej för sin utbildning behöfver ljus, ej heller 

 söker, utan snarare undviker direkt inverkan af solen; i de fall då fruktanlaget genom 

 sin plats utsattes derför, är det nästan aldrig fullt blottadt (om undantag härifrån, se 

 nedan). Det torde derför vara först sjelfva fruktmognaden i dess sista stadium, som 

 kan gynnas af en direkt insolation, hvarom vittnar t. ex. det plötsliga upprätandet af 

 förut krökta och nedböjda skaft, om också afsigten med denna slutrörelse äfven är 

 fröspridningens reglerande, t. ex. Geraniacece., Tussilaqo, Tinnantia. ') 



2. Skärmblad, svepeblad o. s. v. Liksom blomskaften, kunna äfven de i 

 blommans närhet befintliga bladen påverkas af befruktningen, isynnerhet om de genom 

 sin ställning kunna tjena fruktanlaget till skyddsmedel. Det bästa exempel härpå 

 lemna fiere Syngenesisters holkfjäll, som ända från blomningen undergå successiva för- 

 ändringar, allt efter fruktanlagens behof ; de sluta sig allt som korgens fruktsättning fram- 

 skrider och kunna derunder till och med tillväxa; de öppna sig åter först när fruk- 

 terna skola spridas, men bibehålla sig genom sin byggnad slutna till dess fruktsprid- 

 ningen kan ske under gynsamma omständigheter. Hos Cupuliferw tillväxa skärmbladen 

 med frukterna. Hos Aspenda arvensis tilltaga svepebladen i storlek och långhärighet. 

 Detsamma gäller Plantago major i någon mån och de öfversta brakteerna hos Linmca 

 borealis. ^) Hos Commelyna är svepets ställning underkastad en successiv förändring för 

 fruktanlagens skyddande. Talrika andra exempel finnas på dylika postfiorala företeelser 

 utom blomman, ehuru de dock stå i närmare sammanhang med sjelfva fruktmognaden. 

 Sålunda blifva skärmbladen hos Ananassa köttiga och sammansmälta med frukterna. 

 På samma sätt förändras kottefjälleTi hos Jimiperus, medan de hos de flesta öfriga 

 Con/ferer efter befruktningen tätt sluta tillhopa och antaga en vedartad konsistens. 



Sammanställning af fruktanlagets skyddsmedel. 



Om vi söka sammanföra alla de olika skyddsmedel, fruktämnet eller fruktanlaget 

 kan ega, finna vi dem hufvudsakligen vara följande: 



I. Under blomningen (och delvis tjenstgörande äfven efter denna): 



1. Fruktämnets beklädnad: ludenhet, t. ex. talrika Salices, Hypoxia viUosa, 

 Nemophila, Esr/ulus, Acer Pseudo- Platanus ; stjernhår, t. ex. Verha^cuDi, 

 filtludd, t. ex. Tilia, Rubus idceus, Pyrus, Sorbus, Sdliv glauca och Lapponum; 

 glandelhår, t. ex. Ribes Grossidaria, vissa Saxifrager ; borst, t. ex. flere 



') Det är genom VViésneu och de Viiies kändt, se Bot. Zeit., 1879, sid. 8-17, att det hos vissa organ 

 bildas växtsyror rikligare i mörker äu i ljus, hvilket medför en starkare tillväxt i mörker, enär dessa 

 syror äro att anse såsom turgescenskrafteus bärare. .lag vågar dock icke sätta detta förhållande i direkt 

 samband med de nämnda egenheterna vid fruktens utbildning, då jag ej känner, att växande frukt- 

 anlag blifvit gjorda till föremål för experiment i detta afscende, med nndantag af de Veies' iakttagelse 

 (Bot. Zeit., 1884, sid. 353), att de omogna bären af Vitis vinifera under natten undergå en för- 

 minskning i sin syrmängd. 



-) V. B. WiTTROCK, Om Linntea borealis L., uti Bot. Notiser, 1878, sid. 20, 1879, sid. 17. Se äfven 

 LuNDSTRÖiM, anf. st., sid. 36. De ifrågavarande brakteerna hafva flere olika uppgifter. 



