68 C- A. M. LINOMAN, OM POSTFLORATIONEN. 



Rahuiceer ; uller andra, gröfre utskott, suiii dock fä sin största betydelse 

 efter befruktningen, t. ex. taggarne hos Datura, vissa Boraginetr. 

 2. Fruktämnets plats; 



a. i bottnen af ett djupt och trångt hylle eller af en till bägarform 

 urhälkad stamdel, hvarvid talrika, olikartade apparater finnas för att till- 

 stänga nedgången till fruktämnet. Bland talrika exempel må blott några 

 af de bästa anföras: Colchicwin, flere Liliaceer, Mosa, Sanguisorba, Agri- 

 monia, Mirahilis, Elceagnus. Ofta är dessutom höljet utvändigt försedt 

 med en egendomlig beklädnad, såsom foderbasens klibbiga luden het hos 

 Hyoscyavius eller taggighet hos vissa Solana, samt blombottnens grå- 

 ludenhet hos Agriinonia, stjernhår hos Elcuagnus, glandier hos vissa Rosa- 

 arter; eller förefinnes en fastare byggnad, såsom foderbasen hos Convol- 

 vulacew, blombottnen hos Mirahilis. 



b. innanför eller under ståndarnes vidgade baser, t. ex. många växter 

 med flacka, vidöppna blommor: Lysimachia, Anagallis, Altluea, Geranium; 

 likaså Papilionacece. 



c. inom de kring blomman tätt slutande, ofta hårda och fasta skärm- 

 bladen o. s. v., t. ex. Crucianella, Asperula arvensis, Statice, Plantago, 

 Compositcti, Dijjsaceoi, flere Amentaceer , Gladiolus, Dyckia, Commelyna, Zea. 



d. inom stamdelar, som urhålkats till plats för blomman, såsom axfästet 

 hos Tripsacum, blomfästet hos Ficus. 



II. Genom postfiorationen tillkommande skyddsmedel, stundom flere i förening. 

 ,1. Det under- och omkringsittande hyllet eller någon del deraf hopsluter 

 sig kring fruktanlaget och tillväxer ofta för att afpassa sin form eller 

 storlek efter detsamma. De skyddande bladdelarue kunna vara: 



a. fodret och derinom kronan, 



b. endast fodret, 



c. endast kronbladen, dock vanligen blott för kortare tid. 



2. Samma rol kan öfvertagas af i blommans närhet befintliga förblad, brak- 

 teer, holkfjäll, hölster, kottefjäll o. s. v. 



3. Ståndarne samla sig kring fruktanlaget: Tilia, Sparrmannia. 



4. Stift och märken utväxa till spröt, som göra sjelfva frögömmena mer 

 eller mindre oåtkomliga: Geuni, Pulsatilla, Cleriiatis. 



5. Blomskaftet förändrar sin riktning för att förskaffa fruktanlaget en obe- 

 märkt eller skyddad plats. 



6. Motsvarande rörelser kunna stundom företagas af frukterna sjelfva inom 

 blomman: Sedum Telepldum, samt på visst sätt Medicago och Genista. 



7. I någon mån skyddas efterblomman på ett motsvarande sätt genom sitt 

 förändrade utseende då hyllet affallit eller antagit annan gestalt och färg. 



Beskaffenheten af de nu uppräknade anordningarna torde utan tvifvel under 

 vanliga omständigheter fullt motsvara sitt ändamål, som är att skydda mot yttre in- 

 flytelser. Jag har omnämnt denna fråga på flere ställen i det föregående och vill här 

 blott anmärka följande: 



