72 c. A. M. LINDMAN, OM 1'OSTFLORATIONEN. 



2. Blommans oansenliga utseende genom hyllets förvandlade färg eller minskade 

 yta måste på samma sätt vara de ännu obefruktade blommorna till nytta, i det de be- 

 sökande insekterna ej längre lockas af ett öfverblommadt hylle, och det frömjöl, de med- 

 föni, sålunda ej går förloradt vid besöket i en dylik blomma. 



3. Postflorationen kan afse, att plats beredes för utvecklingen af de blommor, 

 som bloinma. Detta är förut antydt vid Erodium, hvars blomskaft efter blomningen 

 böja sig rakt utåt, enär det snart utväxande sprötlika fruktfästet skulle hindra tillträdet 

 till de senare blommorna (tafl. II, fig. 27). Detsamma torde äfven gälla för öfriga Gera- 

 ninceer. Likaså skulle den stora, ensamt utslagna blomman hos Corniiielyna ega föga 

 utrymme, om ej å ena sidan knoppar, å den andra fruktanlag egde nedböjda skaft 

 (tafl. IV, fig. 79). Ännu ett exempel må anföras, nemligen Sparrmannia Thunb. (en 

 Tiliacé). Kerner ') redogör för dess förhållande efter pollinationen: då närma sig 

 ståndarne (jfr Tilia!) och de förut starkt tillbakaböjda hyllebladen intill stiftet (och 

 fruktämnet!), och det nedhängande blomskaftet riktar sig styft uppåt »för att lemna 

 plats åt de längre ned utslående blommorna i samma inflorescens»; dessa senare behöfva 

 något svängrum i och för det egendomliga sätt, hvarpå det uppfångade regnvattnet 

 här aflägsnas. 



4. Postflorationen kan afse att förbereda fruktens eller frönas spridning. Detta 

 är straxt ofvan omnämndt såsom förklaringen på hyllets negativa förhållande vid ut- 

 bildningen af vissa saftiga frukter. Hit måste äfven räknas sådana postflorala före- 

 teelser, som anläggningen af fruktfjun eller andra bihang hos Äggregatas m. fl., af borst 

 hos Graminea; o. s. v. Vidare måste här anmärkas, att vissa kapslar, som ej skola 

 öppna sig med valvler, utan med hål, icke kunna ega ett skyddande omhölje, hvar- 

 igenom frönas utsående skulle hämmas; utom Papaver, som redan omtalats, må nämnas 

 Campanula; hit höra på visst sätt» Impntiens och Orchidece. Likaså förberedes i god 

 tid fröspridningen deraf att vissa växter straxt efter blomningen räta upp blomskaftet, 

 t. ex. den nyss nämnda Sparrmannia, Geum rivale, Pulsatilla vulgaris, Primula offici- 

 nnlis, Älliurii flavum m. fl. 



5. Blomskaftets och någon gång hela plantans nedböjning mot jorden allt efter- 

 som fruktsättning sker kan måhända anses åsyfta att spara kraft och byggnadsmaterial 

 under fruktmognaden. Så lutar stjelken hos Pussilago; hos Geranium, Nemophila m. fl. 

 nedlägger sig under fortväxandet hela grenen med nedböjda fruktskaft, och endast 

 dess blommande spets hålles upprat. 



1 



') Die SchutemiUel des Pollens, sid. 39. 



