KONGL. SV. VKT. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 21. N:0 4. 77 



Förklaring öfver figurerna. 



Figurerna äro tecknade i naturlig storlek, der ej denna är betecknad genom en vidstäendc liuie. 



Tafl. I (fig. 1—23). 



Fig. 1. Veronica Chmiicednjs L. o blomfodret under blomningen sedan kronan borttagits; b detsamma 

 efter blomningen, sedt fråu sidan, slutet och dervid plattadt från sidorna. 



Fig. 2. Veronica agrestis L. Blorafodret efter blomningen, sedt från sidan. Dess blad iiro slutna; 

 vid deras baser märkas dyulika ansvällningar. 



Fig. 3. Antirrhinum majus L. a blomkronans bas, omgifven af blomfodret, under blomningen; b blom- 

 fodret efter blomningen, slutet på det hos de flesta Scrophulariaeeer vanliga sättet. 



Fig. 4. Scrophularia nodosa L. Efterblomma, sedd frän sidan; fodret är slutet; den afkastade kronan 

 hänger ännu oförändrad tjvar på stiftet. 



Fig. 5. Valamiiitha Acinos Cl.^irv. a blomfodret under blomningen med vidöppen mynning; vid a- 

 franisticker hårkransen i dess svalg; b fodret efter blomningen, visande läpparnes sammanslutning (sällan eger 

 detta rum i sä hög grad som figuren utvisar). Teckningen visar fodrets (13) långsgående fasta äsar. 



Fig. 6. Thymus Serpyllam L. Blomfodret, som här är lika under och efter blomningen, ehuru i senare 

 fallet dess mynning är tillstängd genom en hopslutning af den mycket täta hårkransen i svalget. 



Fig. 7. Stachijs lanata Jacq. a blomfoder under blomningen, sedt framifrån, med öppen iiårkrans i 

 sitt svalg; b detsamma efter blomningen och kronans aflallande, hvarvid hårkransen slutit sig. 



Fig. 8. Salvia paténs C.w. Blomfodret, sedt från sidan, slutet från sidorna efter kronans fällning. 



Fig. 9. Vevbena hybrida HoiiT. a blomkrona under blomningen med platt bräm och rak pip; b den- 

 samma efter blomningen, dä den, med brämet något vissnadt, ännu fasthålles inom fodret, afbildad i det 

 ögonblick, då pipen, dragen ut ur det tränga fodret, ses kröka sig. 



Fig. 10. Myosotis ccespitosa C. F. Schultz. En af de länga grenarne i naturlig ställning. Efter- 

 blommorna, hvilkas foder stå öppna, äro nedböjda ä ömse sidor om den sympodiala axeln. 



Fig. 11. Hyoscyamus inger L. a blomfodret efter kronans fällning; dess bas, som är fast sluten kring 

 fruktanlaget, är klädd af lång, mjuk ull; b detsamma jenite fruktanlaget, sedda i längdsnitt, som visar den 

 betydliga tjockleken hos det ohöljda locket, x. 



Fig. 12. Nicotiana Tabacum L. Längdsnitt genom blommans bas, a kronans pip, b nedersta delen 

 af denne; mellan a och b går en linie, som anger det stycke, hvilket i uppluckrad form stannar qvar då kronan 

 i öfrigt lossnar. 



Fig. 13. Solannm Dulcamara L. a blomma före ständarknapparnes uppspringande; b densamma med 

 uppräta kronblad efter kuapparnes uppspringande; c densamma med hårdare slutna blad; d densamma efter 

 kronans fällning och foderbladens hopslutning. 



Fig. 14. Solanum sisyiiibriifolium Lam. a efterblomma med uyss slutet foder; b densamma närmare frukt- 

 mognaden med utväxta foderflikar och bägböjdt skaft. Fodrets bas klädd af stickande taggar samt något luden. 



Fig. 15. Solanum Fontanesianum Dun. a det slutna blomfodret, hvars ludna och taggiga pip tillväxer 

 under fruktens utveckling; b ett stycke af foderpipeu i vertikalsnitt, visande den tjocka beklädnaden. 



Fig. 16. Nicandra physaloides GiERTN. a blomkronan vid fällningen; brämet är inviket i 5 veck och 

 dessutom å ena sidan mera inböjdt öfver svalget än å den andra; b efterblommans slutna, rymliga foder. 



Fig. 17. Nolana gvandiflora Lehm. a ett stycke af grenen med ett efter blomningen starkt bägböjdt 

 skaft, uppbärande en efterblomma med slutet foder; b fodret i läugdsnitt samt den ännu qvarsittande kronans 

 bas; vid_*, beröringsstället mellan foder och krona, verkar det förras tryck, hvarigenom den härda, glänsande 

 kronan glider ut ur blomman. 



