KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 21. N:0 6. 9 



De få exemplar, jag erhöll af denna från de öfriga bohuslänska kalkspongiorna 

 mycket afvikande form, sutto fastade på det öfra skalet af lefvande ostron. Exem- 

 plaren nådde ej någon betydande storlek; det största bildade en 14 mm lång och 10 mm 

 bred inkrustering; höjden öfversteg i allmänhet ej 1 mm. Till formen skall denna 

 spongia enligt H^eckel variera mycket. De bohuslänska exemplaren äro dock hvar- 

 andra fullkomligt lika, och öfverensstämma mest med den bild, H^eckel lemnat op. 

 cit. Ill, t. 3, f. .30. Den bildar nemligen fläckvis nätlika öfverdrag, som bestå af 

 svagt tillplattade, anastomoserande rör, å hvilka jag dock ej funnit några oscula; 

 rören äro af högst olika diameter, stundom utvidcrade till större ogenombrutna falt. 

 Spicula äro blott af ett slag och variera till formen mindre än hos andra kalkspongior, 

 som jag funnit. De äro tri-radiata med lika stora vinklar mellan strålarne, som äro 

 af samma längd och i det närmaste jemntjocka, endast ytterst sakta afsmalnande mot 

 den nästan trubbigt afrundade spetsen. Till storleken vai^iera dessa spicula deremot 

 rätt betydligt, och i allmänhet äro de mindre mera skarpt tillspetsade. Hos ett nor- 

 malt spiculum är hvarje stråles längd omkring 0,i4 mm. 



Ascaiidra Hteckel. 



Ascandra ))otryoi(les Ellis & Sol. 



1786, Spongia botrvoides, Ellis 4 Sol., Nat. liist. Zoopli. 190, pl. 58, lig-. 1 — 4. 



Scypha '» » S. F. Gr.vy, Brit. Plaiits., 357, 1821. 



Calcispougia » » Blaikv., Man. (l'Actinolog., 5.31, 1834. 



Grantia » » Johnstox, Brit. Sp., 178, pl. 21, fig. 1 — 5, 1842. 



Leucosolenia » «- Boiv., I, pl. 26, fig. 347—348, 1864; II, 28, 1866; III, pl. 3, 



fig. 1—4, 1874. 



1818, Spongia complicata, MoNT., Vern. Meni. II, 97, pl. 9, fig. 2 — 3. 



1870, Leucosolenia variabilis, H.i;cKEL, Ann. Mag. Hist., Ser. 4, T, 182. 



Ascandra » Id., Kalkscliw. II, 106; III, pl. 16, fig. 4 a— 4 1 ocli pl. 18, 1872. 



Calcispongia tubulosa: tubvili simplices vel srepe vamosi, coacervati; superfieies leviter hirsuta. Spicula 

 quatuor generum: tri-radiata, quadri-radiata, acria et infiato-flexo-acria. 



Color: speeimina recentia vel in spiritu conservata lactea, interduiu plus minusve canescentia. 

 Habitat frequens ad öras Baliusipc, profunditate varia. 



Denna spongia bildar knippen af hopgyttrade, dels enkla dels greniga rör, som ut- 

 efter hela sin längd äro af samma diameter, vexlande mellan 0,5 — 2 mm. Redan vid 

 ytterst svag förstoring finner man, att denna, liksom i allmänhet arter af slägtet Ascan- 

 dra är till det yttre hårig. Utan förstoring förefaller den deremot alldeles slät. 



Enligt HACKEL skall äfven denna art variera nästan utan gräns från ensamma 

 individ till sådana knippen, som han af bildat i Die Kalkschwämme, III, t. 18, f. 9, 

 med hvilken figur de former, som jag funnit vid Bohusläns kust, mest öfverensstämma. 

 Spicula, som hos föregående art voro särdeles likformiga, variera här kanske mera än 

 hos någon kalksvamp, såväl till form som storlek. Följande uppgifter å spicula-läng- 

 der äro derför endast ungefärliga, utgörande medeltalet af ett större antal mätningar, 



K. Sv. Vet.-Akad. Handl Bd. 21. X:o G. 2 



