10 KONRAD FRISTEDT, BIDRAG TILL KÄNNEDOMEN OM SPONGI^. 



Längden af de radiata nålarnes strålar är omkring 0,1 nun ; dock är apicalstrålen 

 hos de quadri-radiata vanligen betydligt kortare, endast omkring O, no mm lång. De 

 små spicula acria äro 0,08 mm långa, oftast mer eller mindre böjda, stundom dock alldeles 

 raka. De största spicula hos denna kalksvamp äro de rätt egendomliga inflato-flexo- 

 acria; de äro alltid böjda, nästan utan undantag, på minst tre ställen, samt 0,u2 — 0,o:j mm 

 från den ena spetsen försedda med en ringformig ansvällning. Deras längd är om- 

 kring 0,35 mm. 



'» 



Sycandra Hveckel. 



Superficifs liirsuta vel uodosa; spicula acria duplo vel triplo crassiora quam sp. radiata S. coronata. 



Supertieies glabra, striata; spicula acria decies crassiora quam sp. radiata _, S. glabra. 



Sycaudrii coronata Ellis & Sol. (Hyeckel). 



1780, Spongia ciliata, O. Fabricius, Fauua groenlaudioa, 4-48; pars. 



Calcispougia » » Blainv., Man. d'Actinologie, 531, 1834. 



, Sycon » » Osc. Schmidt, Spong. Adr. Meer, 14, tafl. 1, fig. 1 — 1 d, 1862. 



Grantia » » Bow., I, pl. 26, fig. ,345— .346 a, 1864; II, pag. 19, 1866; III, 



pl. 2, fig. 1—15, 1874. 

 1786, Spougia coronata, Ellis & Solakder, Nat. Hist. Zoophyt. 190, pl. 58, fig. 8 — 9. 

 Scypha » » S. F. Grät, Brit." Plants, I, 357, 1821. 



Sycum » » HACKEL, Ann. Mag. Hist., Ser. 4, V, 178, 1870. 



Sycandra » » Id., Kalkschw. IL 304; III, tafl. 51, fig. 2 a— 2 1, tafl. 60, fig. 



1—6, 1872. 

 1870, Syconella tubulosa, Id., Ann. Mag. Hist., Ser. 4, V, 178. 



Calcispougia tubulosa; tubuli semper simplices, fusiforraes, infra attenuati, rarius a>quabili orassitudine. 

 Oscula in apice tubu.lorum, semper fere corona ciliata circumdata. Superficies maxime liirsuta vel nodosa. Ca- 

 nales, e sinn centrali egredientes, rotuudi. Spicula trium generum: acria, tri-radiata, quadri-radiata. 



Color: specimina recentia et in spiritu conservata albo-canesceutia vel pallide flava, exsiccata omnino fere 

 lacteo-albescentia. 



Habitat frequens ad öras Balnisire in iisdem locis ac Ascandra botryoides. 



Spongian sitter fästad vid alger, stenar, molluskskal o. d. och är till formen 

 oval eller cylindrisk, i enstaka fall nästan klotrund. Den sitter alltid ensam och bil- 

 dar aldrig kolonier, såsom föregående art. Såväl till storlek som form och ytans be- 

 skaffenhet varierar den ganska mycket. Det största af mig funna exemplaret var 30 mm 

 långt och diametern midtpå ungefär 7 mm. Ytan kan antingen vara hårig eller smä- 

 knottrig; i senare fallet äro de spicula, som eljes förorsaka hårigheten, samlade i bundtar. 

 Osculum är i de flesta fall omgifvet af en cilieki-ans eller tub af ytterst fina och långa spi- 

 cula acria. Spicula i detta peristom kunna antingen vara fria i spetsen, hvilket är det 

 vanligaste, eller ock förenade med hvarandra ända ut i yttersta spetsarne, då peristo- 

 met får ett mera tubartadt utseende. Spicula variera mångfaldigt i storlek och form. 

 Spicula acria äro egentligen af två slag, dels sådana, som bilda peristomet, dels de, som 

 förekomma i spongians öfriga delar. De förra äro de smalaste, men betydligt längre 

 än de senare, och blifva ända till omkring 3 mm långa, då deremot de kortare spi- 

 cula acria hålla sig omkring 0,8 mm. Hos de tri- och quadri-radiata spicula äro van- 

 ligen respektive 2 — 3 strålar mer eller mindre böjda och en alltid rak. 



