12 KONRAD FRISTEDT, BIDRAG TILL KÄNNEDOMEN OM SP0NGI7E. 



spetsen ensidigt urnupna spicula acria, som Carter funnit och afbildat loc. cit. pl. 12, 

 iig. 7, har jag ej lyckats päträtFa. Jag är dock fullt öfvertygad, att de af mig under- 

 sökta exemplaren äro identiska med de af Carter beskrifna, isynnerhet på grund af 

 likheten i de egendomliga spicula spnioso-acuta. En annan fråga är, om ej författarne 

 ofta beskrifvit denna såsom hufvudarten, i det de öfversett ofvannämnda egendomliefa 



' ras 



spicula, hvilket lätt kan ega rum i följd af deras läge och ringa antal. 



Sycandra glabra Osc. Schmidt (H.eckel). 



Tafl. II, %. la— If. 



1864, Ute glabra, Osc. Schmidt, Spong. Adr. Meer., Supplem. I, 23, t. 3, f. 1. 



Sycandra glabra » Hackel, Kalkscliw. II, 349; III, t. 56, f. 1 a— 1 t. t. 60, f. 14, 1872. 



1866, Cirautia ensata, Bow., II, 25, 1866; III, pl. 2, f. 16—20, 1874 

 Ute » » J. E. Gray, Proc. Zool. Soc, 555, 1867. 



1867, Ute capillosa, Id. ib., 554. 



Calcispongia tubulosa. Tubnli simplioes, rarissime ramosi, elongato-fusifornies. Canales, e simi centrali 

 egredieutes, rotundi. Spicula acria in .superficie posita, longitndini tubi subparallela, stratum superficiale striatum 

 reddunt. Osculum augustum, nonunmquam corona ciliata circumdatum. Consistentia firmior quam in aliis nostris 

 calcispongiis. Spicula trium generum: acria, tri-radiata et quadri-radiata. 



Color: saepissime argenteus, rarius argeuteo-flavescens. 



Habitat: specimina pauca in Gullmaren Bahusias inventa; profund. 25 — 70 metr. 



Denna spongia sitter såsom de föregående fästad vid alger, mussel- och snäck- 

 skal m. m. ; ett exemplar växte dock på öfra sidan af Polymastia mamillaris och 

 var ej olikt de papiller, som finnas hos denna spongia. Den är spolformig, vanligen 

 med utdragen stjelk. I regel torde den vara enkel, jag erhöll likväl ett tvågrenadt 

 exemplar, h varje gren försedd med sitt osculum. Ytan är glatt och silfverglän- 

 sande samt, till följd af med tubens längdriktning i det närmaste parallela stora spi- 

 cula, strimmig. Egendomligt tyckes äfven vara, att hon är vriden ungefär ett hälft 

 hvarf, något som lätt ses af strimmigheten. Osculum är liksom hopdraget och saknar 

 alltid peristom. Sarkoden är ytterst sparsam och nästan helt och hållet kornlös; deraf 

 spongians silfverglänsande färg. Det största exemplar, jag erhållit, höll 20 mm i längd 

 och i diameter på raidten 4 mm. De ytterst liggande spicula acria äro 1 — 2, .5 mm 

 långa och nästan utan undantag svagt bågböjda. De tri-radiata nålarnes strålar äro 

 ungefär 0,18 mm långa; hos en del af dem är dock en af strålarne stundom betydligt 

 förlängd, ända till 0,45 mm. Strålarne hos spicula quadri-radiata äro äfven omkring 

 0,18 mm långa, med undantag af den något längre apical-strålen, hvilken afviker äfven 

 genom sin form. Den är nemligen smal, der den är fästad, och tilltager sedan i tjock- 

 lek till ett stycke från spetsen, der den knyo börjar afsmalna. Den är dessutom sabel- 

 formigt böjd och sträcker sig fritt ut från bukväggen in i kaviteten. 



