14 



KONRAD FRISTEDT, BIDRAG TILL KÄNNEDOMEN OM SPONGIiE. 



Spongice perforantes Vioa 



Spoug'ia3 uon perforantes. 



Spongise robusta3, corti- 

 catse. Spicula in fa- 

 scioulos e basi egre- 

 dientes disposita. 



Spongiae oarnosae vel te- 

 nuiter incrustantes. 

 Spicula in fasciculos 

 non disposita. 



SpongicB papillis or- 

 natoe circa 10 ram 

 longis 



Spongiae papillis ornat» (Spongia colore obscuro. 

 brevissirais, concolori-Jspongia fulva, supra tu- 

 l^^is- I mida 



Spicula aut tantum ca- 

 pitulato-acuta autsimul 

 inflato-acria et (vel) 

 inflato-obtusa. 



Spicula semper duorum [Spiculis prseditK stellato- 

 generum, sed non-j lagenatis 



numquam inflato-acria'j Spiculis destitut» stel- 

 vel inflato-obtusa. [ lato-lagenatis 



Polymastia. 

 Eadiella. 



Tecopliora. 



Suberites. 



Hymeraphia. 



Vosmaeria. 



Tioa Nardo. 



Spiculis spinosis destitutae. 

 Spiculis spinosis prteditre. . 



V. celata. 

 V. vastifica. 



Yioa celata Grant (Osc. Schmidt). 



Tafl. II, fis?. 2 a— 2 i. 



1826, Cliona celata, Grant, Ed. pliil. journ. I, 78; II, pl. 2, f. 7. 



Halichondria? » » Johnston, Brit. Sp. 125, f. 13, 1842. 



Hymeniacidon » » Bow., II, 212, 1866, III, pl. 38, fig. 5—6, 1874. 



Vioa . » » Osc. Schmidt, Atl. Sp., 76, 1870. 



Vioa perforans, lapides et conchas, prresertim Ostreae edulis incolens. Oscula in papillis minutis extra 

 concham posita. Spicula unici generis: capitulato-aeuta, valde variautia. 

 Color: specimina recentia ■sdridi-flavescentia. 

 Habitat frequens ad öras Bahusire, profuuditate varia. 



Denna spongia bildar i de föremål, å hvilka den är fästad, än fina förgrenade 

 gångar än större håligheter, till större delen uppfyllda af den i friskt tillstånd lösa väf- 

 naden. Vid första påseendet finner man lätt, om t. ex. ett ostronskal är angripet af 

 denna svamp eller icke. I förra fallet ses å skalet en mängd smärre hål, af hvilka en 

 del äro tilltäppta af mycket små, koniska papiller. I spetsen af hvarje sådan papill 

 befinner sig ett osculum. 



Spicula äro egentligen blott af ett slag, nemligen 0,3 mm långa capitulato-acuta; 

 dock förekomma missbildningar af dessa typiska spicula ganska allmänt. En del kunna 

 sakna hufvud, hos en del är hufvudet ovalt, hos andra klotrundt, se Tafl. II, fig. 2 a 

 — 2 i, der jag afbildat dels sådana, dels typiska spicula. 



Öfver anatomien och utvecklingen af en närstående art har N. Nassokow^) 

 lemnat en noggrann beskrifning. 



1) Zeitschrift fur mssenschaftl. Zoologie, XXXIX, 1883, 293, t. 18, 19. 



