22 KONRAD FRISTEDT, BIDRAG TILL KÄNNEDOMEN OM SPONGIiE. 



Denna suberites-art sitter fästad vid klippor eller i allmänhet fastare föremal och 

 torde aldrig förekomma fritt växande; åtminstone voro alla de ganska talrika exemplar, 

 jag sett, liksom afskurna vid basen. Till formen är den oftast oval, något nedtryckt, 

 samt ofvantill försedd med flere tillplattade papiller, hvilkas längd sällan öfverstiger 

 10 mm. Några oscula har jag ej kunnat finna hvarken i papillernas spets eller annor- 

 städes. Den hud, som omgifver spongian, ä-r af en betydligt fastare konsistens än de 

 inre delarne. Den bildar vanligen två, mera sällan tre lager, som äro väl åtskilda, 

 och emellan hvilka håligheter befinna sig, som fortsättas i papillerna. Den inre väf- 

 naden, som är ganska lös och till färgen mörkare än huden, är fullsatt af utan ord- 

 ning liggande spiculaknippen. Det största exemplar, jag erhållit, var 20 mm långt, 

 bredden och höjden hvardera 10 mm, sålunda ofantligt små i förhållande till de 

 exemplar, Nardo talar om. Spicula äro tjockast midtpå, vanligen svagt böjda och för- 

 sedda med ett litet, men tydligt hufvud. Längden af de i dermis belägna är 0,16 mm; 

 de inre skelettspicula blifva omkring 0,7 mm långa. 



Suberites Griffithsii Bow. 



1842, Halicliondria ? celata var. a, .Tohnston, Brit. S^}., 125, ? 



Eaphynis .. » J. E. Gray, Proc. Zool. Soc, 516, 1867? 



1862, Papilliua suberea, Osc. Schmidt, Adr. Sp., 69. 



1866, Rapliyrus Griffithsii, Bow., Mon. II, 354; III, pl. 64. 



Suberites carnosus, globosus ; papillis plurimis, miuutis ornatus. Consistentia eadem fere ac. S. montalbidi. 

 Spicula linici generis: capitulato-acuta, plerumque flexa et capite elongato. 

 Color: specimen exsiccatum intus flavesceus, superftcie fusoa. 

 Habitat: specimen unicum, minimum in Gullmaren Bahusife inventnm ; profund. 36 metr. 



Denna svamp skall enligt Oscar Schmidt vara försedd med papiller, som vid 

 torkning sjunka in, så att en mängd små fördjupningar uppstå. Dessa fördjupningar 

 gifva spongian ett knottrigt utseende, hvilket äfven synes å det lilla exemplar, jag er- 

 hållit. För öfrigt är denna art som de föregående temligen fast med ytterst fina 

 kanaler och påminner till sitt yttre något om Suberites montalbidus. Spicula, af en- 

 dast ett slag, capitulato-acuta blifva omkring 0,3 mm långa. De ligga utan ordning, 

 äro oftast mycket böjda samt hafva ett aflångt hufvud. Det enda exemplar, som blif- 

 vit funnet vid Bohuslän, är ovalt, den längre diametern 5 mm, då deremot ett af 

 BowERBANK afbildadt når den betydliga storleken af 140 ram i längd och 120 mm i 

 bredd. Antagligen är denna art identisk med Johnstons Halichondria? celata var. a 

 och i så fall äfven med Rapliyrus celatus; men att det skulle vara samma art 

 som Vioa celata, såsom Carter^) påstår, är jag dock ej böjd att tro. Först och 

 främst tala spicula deremot, som hos båda arterna visserligen äro af samma längd, 

 men till formen ganska olika. Hos ofvanstående art äro de nemligen mycket böjda, 

 samt försedda med ett ovalt hufvud, då de deremot hos Vioa celata endast äro svagt, 

 ofta intet böjda och hafva ett nästan klotrundt hufvud. För öfrigt vore det ju högst 



') Ann. and Mag. of nat. hist., Ser. 4, VII, 1871, 279. 



