KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDL. BAND. 21. N:0 6. 23 



egendomligt, om en art, som lefver inuti musselskal, äfven skulle förekomma i fritt 

 tillstånd och då antaga sådana dimensioner, som det af Boaverbank beskrifna exem- 

 plaret; och vore arterna identiska, hade man väl någon gång bort anträffa någon annan 

 art af Vioa fritt växande, något som jag dock ej funnit omnämndt af någon förfat- 

 tare. Så länge detta åtminstone ej är förhållandet, får man väl, i motsats mot Carter, 

 anse dem för skilda, om ock närstående arter. 



Suberites sxilpLiireus Bow. (J. E. Grät). 



1866, Hymeniacidon sulphureus, Bow., Mon. II, 208: III, pl. 37, 1 — 3, 1874. 

 Siiberites » " .T. E. Gr.a.y, Proc. Zool. Soc, 523, 1867. 



Suljerites tenuiter inorustaus conclias, prtesertim Tereljratulinarum. Superficies, quum ciitis membrauacea 

 deest, leviter hirsuta, aliter fere gla1)ra. Spicula unici geueris: capitulato-acuta. 



Color: speoimina recentia et in spiritii couservata sulphurea; exsiccata albesceutia. 

 Habitat frequentissimus ad öras Baliusioe profunditate varia. 



Denna spongia är utan tvifvel den allmännaste vid Bohusläns kust; den inkru- 

 sterar nästan uteslutande Terebratulina, mera sällan balanider o. d.; och förekommer 

 så talrikt, att jag af ofvannämnde, ytterst allmänt förekommande brachiopod sällan 

 fann någon, som var fri från spongian. När derraalväfnaden finnes kvar, är ytan nästan 

 glatt; men är den borta, gifva de fritt framträdande nålarne svampen ett hårigt ut- 

 seende. I allmänhet är denna mycket tunn och har en från föregående arter betydligt 

 afvikande konsistens; stundom kan den likväl tilltaga något i tjocklek och får då i 

 viss grad den köttartade beskaffenhet, som är karaktäristisk för de förut beskrifna Su- 

 berites-arterna; dock har jag bland flere hundra af mig sedda exemplar, ej funnit något, 

 som öf versteg 4 mm i tjocklek. Spicula vexla i längd mellan 0,3.') — 0,15 ram; dermal- 

 väfnadens äro något längre än det inre skelettets. Alla nålar äro ytterst svagt, nästan 

 omärkbart böjda och hafva ett mycket t3'dligt, alldeles klotrundt hufvud. 



Hyinerapliia Bow. 

 Hymerapliia stellifera Bow. 



1864, Hymerapliia stellifera, Bow., Mou. I, pl. 1, fig. 34, pl. 34, fig. 370; II, 14G, 18G6, III, pl. 27, f. 4—6, 



1874. 

 Mesapos » » J. E. Gr.a.y, Proc. Zool. Soc, 543, 1867. 



Hymerapliia tenuiter incnistans; superficies hirsuta; oscula jjaiTa, iucouspicua. Spicula duorum geiierum: 

 capitulato-acuta, steilato-lageuata. 



Color speciminis nostri sordide rubescens. 



Habitat: specimeu unicum ad iusulas Yäderö inventum; profuud. 125 metr. 



Det enda exemplar, som föreligger af denna spongia, bildar en ytterst tunn 

 skorpa å ena sidan af en Caryophyllia. Om dess form är, liksom hos de flesta inkru- 

 sterande svampar, intet att säga. Spicula äro för öfrigt nog karaktäristiska för att 



