24 KONEAD FRISTEDT, BIDKAG TILL KÄNNEDOMEN O.M SPONGI^E. 



fullkomligt igenkänna arten. De capitulato-acuta nålarne vexla i längd från 0,5 — 1 

 mm; de längre äro vanligen något smalare än de kortare. Alla äro rätt mycket böjda; 

 de längsta ofta på mera än ett ställe. Dessa spicula sitta med sin ansvällda del vänd 

 mot svampens bas och sträcka sig med den spetsiga ändan ett godt stycke fritt ut; 

 deraf spongians hårighet. Vid basen af dessa nålar och i allmänhet i de inre väf- 

 naderna ligga de egendomliga spicula stellato-lagenata. Afven dessa variera rätt be- 

 tydligt i längd; en del äro endast 0,04 mm långa, hvarifrån olika storlekar tinnas ända 

 till omkring 0,085 mm ; den flasklika ansvällningen vid basen har oftast ett snedt läge 

 i förhållande till skaftet d. v. s. är större å ena sidan om detsamma än å den andra. 

 Förutom dessa båda spiculaformer finnes ett tredje slag af spicula, som jag ej upptagit i 

 den latinska diagnosen, alldenstund de antagligen ej äro annat än ej fullt utbildade 

 spicula capitulato-acuta. De äro belägna i spongians inre väfnader samt ordnade i mer 

 eller mindre radierande grupper. Längden af dessa sistnämnde nålar är omkring 0,25 mm ; 

 de äro böjda, nästan omätbart smala samt tillspetsade i den ena ändan, då den andra 

 är afrundad utan någon ansvällning (acuta). 



Vosmaeria n. g. 



Spongia incrustans, pauhim sarcodse continens. Spicula duorum geuerum: capitulato-acuta et acria. 



Yosmaeria crustacea n. sp. 



Tafl. II, fig. 5 a— 5 d. 



Vosmaeria lapiides et conchas tenuiter incrustans. Superficies glabra, pajsillis plurimis, longis, paulum 

 complanatis ornata. Oscula in apice papillarum posita. Spicula duorum generum : capitulato-acuta in papillis 

 et acria in reliquo sceleto. 



Color: specimina recentia, exsiccata et in spiritu conservata alba vel argenteo-albescentia. 

 Habitat: specimiua pauca in Gullmaren BahusitE inventa; profund. 54 — 125 metr. 



Arten är, liksom de båda föregående, tunnt inkrusterande, men afviker såväl från 

 dem som från de öfriga till fam. Suberitidin^ hörande formerna genom sin fattigdom 

 på sarkod. Spicula ligga ytterst tätt intill hvarandra, och den sarkod, som finnes dem 

 emellan, är nästan helt och hållet kornlös. Deraf får spongian sin hvitglänsande färg. 

 Det största exemplar, jag erhållit, var 25 mm långt och 10 mm bredt, samt bildade 

 en tunn hinna på öfre sidan af en sten. Emellan svampen och det föremål, på hvilket 

 den växer, finnes ett tomrum, i hvilket nedre delen af de ihåliga papillerna fritt ut- 

 skjuta ett litet stycke. Dessa papiller äro liksom samlade på mer eller mindre pa- 

 rallela åsar och äro ganska talrika, i längd variei'ande från 2 — 7 mm. De i papillerna 

 liggande spicula capitulato-acuta äro raka omkring 0,85 mm långa. Hufvudet är i regel 

 framflyttadt ett mindre stycke på skaftet. Spicula acria, som hafva ett horizontelt, 

 med spongians yta parallelt läge, äro omkring 0,8 mm långa, men ungefär dubbelt så 

 tjocka som föregående slag. De äro svagt bågböjda. 



