40 KONKAD FRISTEDT, BIDRAG TILL KÄNNEDONEN OM SPONGIiE. 



EsjKiriit liburu vcl crasse iiionistuns. Siipurficicä corrugata. Consistentia fragilis. Oscula jnirva, dispersa ; 

 sarcoda maxiiue u-ranulosa. Spifula (|ua(,uor gcncruiii : spiiioso-acuta; biolavato-obtusa, apice graciliter spinosa; 

 pocillata ; inrequali-aiicorata. 



Color: specimina recentia, exsiccata vel in spiritu conservata fusoa. 



Habitat frcquontissima ad insulas Väderö et Koster profunditate 135 metr. 



Denna svamp är högst oregelbunden, mer eller mindre formande sig efter det 

 furemål, vid hvilket den växer; fritt växande exemplar blifva oftast afrundade och 

 påminna då rätt mycket om Hastatus granulatus. De inre skelettspicula äro ordnade 

 i ganska tydliga nät; de äro spinoso-acuta af 0,35 mm längd, än raka, än svagt 

 böjda. Spinositeten kan stundom saknas å vissa delar af nålen, dock aldrig, såvidt 

 jag funnit, vid basen. De spicula, hvarigenom denna art skiljes från föregående, äro 

 de i dermalmembranen liggande biclavato-obtusa; de äro nemligen här betydligt tjoc- 

 kare samt försedda med tydliga spinösa ansvällningar i ändarne; längden är 0,32 mm. 

 Om spicula inaaquali-ancorata, som äro 0,02G mm långa, gäller samma anmärkning som 

 om föregående arts spicula af samma slag. Spicula pocillata äro omkring 0,oi'8 mm långa. 



Slutligen återstår att nämna några ord om orsaken, hvarför jag såsom synonym 

 till ofvanstående art uppställt Esperia scandens Bow. (Vosm^r). I Bowerbanks beskrif- 

 ning af båda finnes ingen nämnvärd skilnad. Olikheterna äro sålunda att söka i de 

 figurer, han lemnat öfver deras spicula. . Hvad då först beträffar spicula ancorata och 

 pocillata, äro de till form och storlek fullkomligt lika hos båda arterna. Skiljaktig- 

 heterna mellan spicula obtusa, af bildade 1. c. pl. 45, f. 15 och 26, äro så obetydliga, att 

 de mycket väl kunna förekomma hos en och samma art. Mera skiljaktiga äro 

 spicula spinoso-acuta, af bildade 1. c. f. 19 och 31. Hos Esperia scandens skulle de^ 

 enligt figuren, vara något kortare än hos E. nigricans, men då nålar af detta slag i all- 

 mänhet ej så stricte hålla sig till en gifven längd, anser jag denna olikhet bero endast 

 på variation och hänför under samma rubrik äfven den skilnaden, att de hos E. scan- 

 dens skulle vara böjda, men raka hos E. nigricans, så mycket snarare som jag hos ett 

 och samma exemplar af E. nigricans funnit såväl raka som svagt böjda spicula spinoso- 

 acuta. Hvad spinositeten beträffar, skulle dessa spicula hos E. scandens vara »basally 

 and apically spined», men hos E. nigricans »entirely, but minutely spined.» Af figuren 

 framgår dock, att de hos E. scandens äro spinösa äfven midtpå, om ock glest och 

 med mycket små taggar, så att äfven denna skilnad utan vidare torde kunna förbigås. 

 BowERBANK har afbildat ännu ett slags spicula spinoso-acuta hos E. scandens, soin en- 

 ligt fig. 20 äro 0,1 mm långa och alldeles raka; men, äfven om dessa finnas tillstädes 

 typiskt och utan öfvergångar äro skilda från de större spicula spinoso-acuta, anser jag 

 dock denna skiljaktighet vara väl liten för att uppställa E. scandens såsom en egen, 

 från E. nisfricans skild art. 



'ö* 



Esperia liiigiia Bow. 



Tafl. III, fig. 8. 



1861, Ilalicliondvia lingua, Eow, List. brit. mar. inv. 69. 

 Hymeniacidon '» » Moii. II, 187, 1866. 



Mycale « .. J. E. Grav, Proc. Zool. Soc, 533, 1867. 



