KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 21. N:0 6. 41 



1861, Esperia lingua, Bow., Osc. Schmidt, Atl. Spong., 76, 1870. 



Raphiodesma » « Mon. III, 235, pl. 47, fig. 8 och pl. 77, 1874. 



1868, llaphioderma coacervata Norman, Last dredg. Shetl., 333. 



Esperia libera vel crasse incnistans; superficies insequalis, nodosa et jugosa. Oscula parva, dispersa. Spi- 

 cula quatuor generum: acuta longissima; acuta gracillima, sexies breviora; inoeqiiali-ancorata binae magnitudinis 

 et C- et S-curvato-acria. 



Color: specimina recentia et in spiritu conservata Hava vel canesoentia; exsiccata albo-flavescentia. 



Habitat frequens in Gullmaren, ad insulas Koster et Väderö; profund. 135 — 180 metr. 



Denna spongia varierar, såsom i allmänhet arter af denna och föregående familj, 

 ofantligt till sin form. Mindre exemplar har jag funnit nästan klotrunda, andra växande 

 omkring rör af Sabella pavonia Sov., men flertalet mer eller mindre tillplattade och 

 långsträckta. Ett, omkring 70 mm långt och 30 mm bredt, var ofvan småprickigt, 

 ganska mycket påminnande om en tunga, något som gifvit anledning till artnamnet 

 och af BowERBANK äfven är omnämndt i beskrifningen. Denna svamp når en rätt betydlig 

 storlek och är näst Geodia Baretti Bow. den största vid Bohusläns kust. Vid Koster- 

 öarne fann jag ett exemplar, 250 ram långt, 125 mm bredt och omkring 30 mm tjockt, 

 och ej, såsom de mindre, småknottrigt, försedt med fina papiller, utan i stället funnos i 

 alla riktningar gående, 2 — 3 mm höga, från sidorna hoptryckta åsar, bildade af 

 parallela, med sarkod förenade spiculaknippen, Till sin konsistens är den i friskt 

 tillstånd mycket lös, stundom geléartad. De nålar, som bilda hufvudsakligaste delen 

 af skelettet, äro stora, 0,6 mm långa spicula acuta. De äro vanligen helt och hållet 

 raka samt tjockast midtpå; stundom kunna de vara försedda med en eller flere an- 

 svällningar vid basen. Ganska sällsynt och samlade i smärre, spridda knippen förekomma 

 de ytterst smala och korta spicula acuta, som äro 0,07 mm långa. Af spicula C- et S- 

 curvato-acria äro de C-curvato-acria de vanligaste och förekomma särdeles allmänt så- 

 väl i dermalmembranen som i de inre väfnaderna; raka afståndet mellan spetsarne hos 

 ett sådant spiculum är 0, 022 mm. Spicula inajquali-ancorata äro af två väl skilda stor- 

 lekar; de större äro 0,08 mm långa och samlade i särdeles vackra rosettlika grupper 

 af 5 till 20 nålar med den mindre ändan vänd mot rosettens centrum. Bowerbank 

 har 1. c. I, pl. 18, f. 297, leranat en god teckning af en sådan spiculagrupp. De min- 

 dre spicula ancorata äro deremot icke samlade i dylika rosetter, utan ligga spridda i 

 dermalmembranen, hvilket stundom äfven är förhållandet med de större; längden af 

 dessa små spicula intequali-ancorata är 0,035 mm. 



I svampen finnas ofta öfvervuxna musslor, snäckor, stenar o. d., och dessutom 

 tyckes den vara ett kärt tillhåll för smärre krustaceer, bland hvilka Aristias tumidns 

 Kröyer och r.eucothoe spinicarpa Abildg. voro siirdeles talrikt representerade. Den 

 sistnämnde af dessa skall enligt benäget meddelande af D:u C. V. S. Aurivillius ej 

 förut hafva blifvit funnen som parasit hos andra djur. 



Esperia foliata 11. sp. 



Tall. III, fig. 9 a— 9 f. 



Esperia foliata vel irregularitcr ramosa, satis crassa. Superficies corriignta: oscula dispersa vel snepiiis in 

 catervos stellatos disposila. Consistcntia firma. Spicula trium generum: acuta; capitulato-acuta, capitc minirao 

 tenue spinoso; requali-ancorata. 



K. Sv. Vet.-Akad. Handl. Bil. 21. N:r G. O 



