48 KONRAD FRISTEDT, BIDRAG TILL KÄNNEDOMEN OM SPONGIiE. 



sprider den en stark kamferlukt, hvilken dock helt och hållet försvinner, när svampen 

 torkas eller spritlägges. 



Spicula i axelskelettet äro dels flexo-obtusa af omkring 1,8 mm längd, dels om- 

 kring 1 mm långa flexo-acria. Af dessa äro de fiexo-obtusa betydligt mera böjda, än 

 de mindre talrika flexo-acria. I »ramuli», som de yttre delarne kunna kallas likaväl 

 här som hos Phakellia, är skelettet bildadt af spicula acuta af 1 mm längd. Dessa 

 nålar äro äfvenledes ofta böjda, men ej på långt när så mycket som de båda före- 

 gående formerna. 



Easp<^ilia Nardo. 

 Baspailia abyssorum Carter. 



Tafl. IV, fig. 1 a— 1 k. 



1876, Diotyocylindnis abyssoruin, Cartee, Ann. Mag. Hist., ser. 4, XVIII, 232, pl. 12, fig. ?j och pl. 15, 



fig. 25 a— b. 

 Clatliria » » Vosm^k, Notes Leyd. Mus., 154, 1880. 



Easpailia e basi tenni incrusta)ite graciliter arborescens; stipes clicliotomus ramosus; rami teretes, hirsuti. 

 Spicula sex generum: spinoso-aouta, rarius acuta ejusdem longitudinis ; acuta sexies longiora; acuta, srepe capitulato- 

 acuta capite parvo, ad basim tenue spinosa; triourvato-acria, extremit. spinosis; a^quali-anoorata; stellata. 



Color: specimen siccum sordide flavescens. 

 'Habitat: specimen unicum ad insulas Koster inventum; profund. 180 metr. 



Från en temligen utbredd bas utgår en 20 mm lång och 3 — 4 mm tjock hufvud- 

 stam, som sedermera upprepadt tvådelar sig; dess grenar äro i det närmaste jemn- 

 tjocka öfverallt, endast föga afsmalnande vid spetsarne. Anastomoser förekomma, ehuru 

 mycket sällan. Med undantag af nedre delen af hufvudstammen samt yttersta spetsen 

 af grenarne är svampen glest långhårig, dock ej på samma sätt som hos Axinella rii- 

 gosa, ty här äro spicula fria hvar för sig, då de dereraot hos Axinella rugosa äro hop- 

 fogade till knippen samlade i åsar. 



Den inre byggnaden skiljer sig, förutom genom spicula, fullkomligt från den hos 

 slägtet Axinella. Här saknas nemligen helt och hållet inre axelskelett; den inner- 

 sta delen är tvärtom porösare än den yttre. Det enda vid Bohuslän funna exem- 

 plaret är 150 ram långt. De spicula acuta, som bilda den yttre hårigheten, äro om- 

 kring 1,4 mm långa, vid basen svagt böjda och sakta afsmalnande. Vid deras bas, och 

 föröfrigt spridda i spongians inre, befinna sig ett slags fina, vanligen mycket böjda 

 spicula acuta eller capitulato-acuta af 0,3 — O,', mm längd, ytterst fint spinösa vid basen. 

 Spicula ajquali-ancorata äro 0,027 mm långa. Spicula tricurvato-acria variera mycket 

 i längd; medellängden torde vara 0,12 mm. De äro egendomliga och afvikande från 

 andra spicula tricurvato-acria derigenom, att de i spetsarne äro fint naggade. Dess- 

 utom förekomma ingalunda sällsynt spicula stellata med trubbiga radier. Sådane om- 

 talar Carter icke i sin beskrifning, medan jag funnit dem så väl hos svenska som 



