KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 21. N:0 6. 51 



hvilka äfven den senare är en verklig Chalina — som båda till det yttre ofantligt likna 

 Ch. arbuscula. Den förra afviker dock genom laget af oscula, på sidorna af grenarne, 

 hvilket deremot aldrig är förhållandet med dem hos ofvanstående art. Dessutom finnes 

 en olikhet i spicula, hvilka hos Ch. oculata äro raka och sakta tillspetsade från midten, 

 men hos Ch. arbuscula böjda och hastigt afsraalnande vid sjelfva spetsarne. Hvad I. 

 pygmsea beträffar, så är der samma skiljaktigheter i spicula som emellan de båda före- 

 gående. 



Huruvida mina exemplar verkligen äro identiska med ofvanstående eller icke, 

 kan jag ej med säkerhet afgöra, ehuru de tyckas väl öfverensstämma med Verrills 

 (lock högst ofullständiga beskrifniiiLi; öfver Ch. arbuscula. 



III. Ceraospongise Osc. Schmidt. 



Dysidea Johnston. 

 Dysidea fragilis Mont. (Johnston). 



Tafl. IV, fig. 4. 



1818, Spougia fragilis, Moxtagd, Vern. Mem. II, 114, pl. 14, fig. 1 — 2. 



Dyseideia » » Johnston, Brit. Sp., 187, pl. 13, fig. 6, pl. 14, fig. 4, 1842. 



Dysidea » " Id., ib. 251. 



» ,> » Bow., Mon. I, pl. 14, fig. 270—272, 1864; II, 381, 1866; III, pl. 69, 1874. 



Spongelia » " Osc. Schjudt, Atl- Spoug., 77, 1870. 



1842, Halicliondria areolata, .Iohnston, 1. cit., 121, pl. 13, fig. 4. 



Dysidea orasse incrustaas. Superficies reticulata. Fibra; spiculis destitutre, iu spongia ipsa natis, sed 

 arenam et interdum spicula, tum SDepissime defecta, aliarura spongiarum continentes. 



Color: superficies e.^erapli recentis et exsiccati sordide fulva; partes interiores flavescentes. 



liabitat: speeiiniua tria miuima in GuUmaren et ad insulas Koster Baliusiae inventa, profund. 70 — 80 metr. 



De delar, jag erhöll af denna hornspongia, voro ytterst små; den största omkring 

 10 mm lång och ungefär lika bred. Ytan är ojeran till följd af å densamma befint- 

 liga, nätlikt ordnade åsai\ Verkliga i hornsvampen sjelf bildade spicula saknas helt 

 och hållet. Ej sällan finnas dock hela eller afbrutna spicula, som tillhört kiselspon- 

 gior, men som inkommit i svampen antagligen genom vattenströmningen. Deremot 

 äro fibrerna till större eller mindre del uppfyllda af sandkorn. 



