14 AXEL WIRÉN, OM CIRKULATIONS- OCH DIGESTIONS-ORGANEN HOS ANNELIDER. 



tiorisorganens bygn;riad för öfrigt, som äfven i åtskilligt annat, nj)'cket vår Aniphitrite 

 affinis, .som äfven har fritt i kroppskaviteten liggande zigzagfoi^niga sidokärl, Tafl. VI, 

 fig. 4z. Men denna senare art är just en af dem, hos hvilka det lyckats oss att allra 

 tydligast demonstrera kärlnätens inmynnande i tarmväggens lakun. Tafl. 11 fig. 7 vi- 

 sar ett stycke af tarmkanalens muskellager — epithelet är borttaget — hvarunder ut- 

 breder sig en tunn hinna af stelnadt blod med amoeboida blodkroppar, h.k. Oaktadt 

 åtskilliga sprickor vid prepareringen bildats i blodmassan, ser man dock tydligt sam- 

 manhanget mellan det på muskelhinnan utbredda blodet och det stelnade blodet i kär- 

 len vid K., hvilka utgöra fragment af ett »nät». Figuren är ritad med camera clara 

 efter ett i chromsyrelösning härdadt preparat. Det synes vara mycket sannolikt, att 

 de till tarmkanalen gående blodkärlen hos Terebella gigantea förhålla sig på samma 

 sätt som hos Amphitrite och öfriga Terebellider. Cosmovici, som ej kände till någon 

 lakun i tarmväggen, har naturligtvis ej kunnat söka efter några till densamma ledande 

 mynningar. Han har tagit den linie, utefter hvilken kärlnätets yttersta grenar mynna 

 in i lakunen, för ett kärl och ansett, att detta förde in uti ett undre tarmkärl, hvars 

 tillvaro han i likhet med alla föregående författare tog för gifvet. Ett sådant misstag 

 är så mycket lättare förklarligt, som undersökningen af circulationsorganen ej för Cos- 

 movici var hufvudsak. 



Man vet, att kontraktioner af de större blodkärlen hos Anneliderna ega rum med 

 temligen långa uppehåll men äro mycket kraftiga, så att på en gång en stor massa 

 blod sättes i rörelse. Det är derför utan tvifvel af stor vigt, att den blodmassa, som 

 inströmmar i tarmens lakun, mera jemnt fördelas, och dess hastighet mera modereras, 

 än hvad förhållandet skulle hafva blifvit, om tarmkärlen vore enkla och hade vida 

 mynningar. I detta fall kunde lätt en större inrusande blodmassa utöfva ett skadligt 

 tryck på någon af tarmens väfnader, hvilka ofta äro ytterst svaga. Det är klart, att 

 de ofvan beskrifna kärlnäten äro i hög grad egnade att åstadkomma ett likformigt till- 

 flöde af blod till tarmens lakun, och det är möjligt, att detta är deras egentliga ända- 

 mål. Men det synes oss ganska sannolikt, att de äfven kunna hafva en annan bety- 

 delse. Då kroppskaviteten i hvarje segment är genomdragen af sådana nät, i hvilka 

 kärlens väggar äro ytterligt tunna, torde möjligen ett osmotiskt utbyte af ämnen ega 

 rum mellan blodet och den periviscerala vätskan. Vi känna dock intet faktum, som 

 härom kan gifva någon närmare upplysning. Deremot toi^de det icke vara djerft att 

 påstå, att kärlnäten kunna ega någon betydelse för äggens och spermatozoidernas nä- 

 ring. Som bekant är ligga hos alla Annelider könsprodukterna länge fria i kropps- 

 kaviteten, innan de utsläppas. De genomgå här en viss utveckling och behöfva följ- 

 aktligen näring. Sådan kunna de visserligen få från den i kroppshåligheten befintliga 

 lymphan, men då man nästan alltid finner könsprodukter i stor mängd hopade om- 

 kring kärlnäten och då dessa vanligen, Tafl. 11, fig. 5 (fragment af ett nät), hafva form 

 af stora håfvar fylda med spermatozoider och 'å.gg, hvilka senare ofta äro så tätt pac- 

 kade att de förlorat sin runda form, synes det vara mycket sannolikt, att de äfven 

 genom blodkärlen erhålla någon näring. 



Innan vi afsluta den allmänna framställningen af cirkulationsorganens byggnad, 

 hafva vi att behandla det s. k. hjertat, gälai-tererna och kärlen på cesophagus. Vi 



