20 AXEL WIRKN, OM CIRKULATIONS- OCH DIOICSTIONS-(JRGANEN HOS ANNELIDER. 



som hufvudstainmar, likvärdiga med bukkilrlet. De bestå endast af en rad af hvar- 

 andra oberoende anastomoser mellan de i fotknölarna befintliga plexus, hvilkas till- 

 varo Steen mycket riktigt iakttagit. Sidokärlen äro i följd häraf något zigzagfor- 

 made och ej, såsom Steen afbildat det öfre, alldeles raka, ej heller upphängda i festoner, 

 såsom han tecknat det undre. För öfrigt ha vi aldrig funnit mer än en rad större dylika 

 anastomoser på hvardera sidan; möjligt är väl emellertid att flere kunna förekomma, ehuru 

 dessa då måste vara ytterst fina, i intet fall äro emellertid sidokärlen att räkna 

 till cirkulationsapparatens centrala delar. På sid. 39 och 40 beskrifver Steen ett par 

 kärl, som från ryggkärlet efter åtskilliga irrfärder skulle anlända till spottkörtlarna. 

 Sådana käi^l finnas emellertid lika litet som ryggkärl eller spottkörtlar. Steens s. k. 

 spottkörtlar äro tydligen segmentalorganen, hvilka förses med blod genom grenar af 

 segmentalkärlen och således indirekt genom det stora bukkärlet. Minst af allt har dock 

 Steen lyckats få en riktig uppfattning af tarmkärlsystemet. Tarmlakunen och de af 

 tarmkärlen bildade näten har han ej iakttagit, och de till tarmen gående kärlens för- 

 lopp skildras på ett sätt, som synes oss fullständigt obegripligt. Steen låter nemligen 

 för det första tarmkärlen utgå från fotknölarna i stället för bukkärlet eller basen af 

 segmentalkärlet, för det andra låter han de främre segmentens tarmkärl gå till undre 

 delen af ändtarmen, och de bakre segmentens till ryggkärlet. Det är visserligen all- 

 deles riktigt, att de främre tarmkärlen gå till undre, de bakre till öfre sidan af tar- 

 men, men icke löpa de främre segmentens kärl ända till ändtarmen, de inmynna natur- 

 ligtvis i främre delen af tarmlakunen, såsom vi redan visat. 



•Amphitrite affinis. Denna Annelid, som hittils anträffats endast i arktiska far- 

 vatten, erhölls sommaren 1884 i talrik mängd från de inre djupare delarne af Gull- 

 marsfjorden. Vi ha ingenting att tillägga om det periferiska blodkärlsysteraet hos denna 

 art. Större egendomligheter visar tarmkärlsystemet, hvaraf Tafl. VI, fig. 4 lemnar en 

 afbildning. På gränsen mellan 7:de och 8:de segmenten afgå från bukkärlet h, de första 

 paren tarmkärl t-^. I främre delen af kroppen äro dessa något färre till antalet än 

 segmenten, så att t. o. m. 13:de borstbärande segmentet blott 5 par tarmkärl förefinnas. 

 I bakre delen af kroppen deremot äi-o de regelbundet ett par i hvarje segment. Alla 

 dessa tarmkärl stå i förbindelse med hvarandra genom fritt i kroppshåligheten utspända 

 anastomoser. Från den främsta af dessa anastomoser utgå tvenne, och från midten af 

 hvai-dera af de öfriga ett kort kärl, hvilket snart, upplöses i ett triangelformigt nät af 

 ungefär samma byggnad som hos Terebella m. fi., men med mera långsträckta maskor. 

 Tafl. II, fig. 7 k visar fragment af ett sådant nät. Till formen äro dessa nät smalare, 

 Tafi. II, fig. 6, och mera plana än hos föregående arter. De äro alla likformiga och 

 mynna alla in i lakunen bakom »ringen», hvilken här är tydlig. Antydan till öfre och 

 undi"e tarmväggkärl förefinnas. Oesophagus har ett större antal längsgående kärl. 



Amjjhitrite cirrata. Denna art, af hvilken vi blott haft tillfälle att undersöka ett 

 enda stort exemplar, öfverensstämmer med afseende på cirkulationsorganens byggnad 

 med den föregående med undantag deraf, att tarmkärlens nät här äro betydligt större 

 och håfformiga. x\nastomoserna mellan tarmkärlen äro äfven till största delen upp- 

 lösta i undernätartade bildningar af betydlig storlek. Tarmlakunen sträcker sig från 



