KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 21. N:0 7, 21 



gränsen mellan oesophagus och körtelmagen till anus. Kärlring och hjerta äro normalt 

 utbildade. 



Thelepus circinnata liknar med afseende på cirkulationsorganens byggnad nästan 

 helt och hållet Amphitrite cirrata. Tarmkärlen med deras anastomoser äro endast ännu 

 mer upplösta i undernät, hvilka ha temligen vexlande former och stundom äro delade 

 i flere flikar. Lakunen sträcker sig här från den mycket tydliga annulus till anus. 

 Tafl. II, fig. 2 visar ett stycke af tarmen med den uppsvälda ringen r på gränsen 

 mellan strupen och den egentliga tarmen ö, u antydningar till öfre och undre tarm- 

 väggkärl, H hjertat med gälartererna, hvilka, äfven de, visa sig ha gifvit vika för den 

 tendens att bilda anastomoser, som karakteriserar cirkulationsorganen hos dessa djur. 



Slutligen återstår oss att beskrifva cirkulationsorganen hos en Terebellid, som, 

 äfven i andra afseenden enstaka stående, just i dessa organs byggnad visar en anmärk- 

 ningsvärd afvikelse från sina slägtingar, nemligen Pista cristata. Det är egentligen 

 tarrakärlsystemet, som här är egendomligt utbildadt. Om de öfriga kärlen är ej mycket 

 att säga. Ta/?. III, fig. 1 visar främre delen af ett på längden genomskuret exemplar. 

 Bukkärlet b står framtill i förbindelse med ett synnerligen stort circumoralt plexus 

 p, som här består af ovanligt grofva kärl. Det afsänder segmentalkärl äfvensom kärl 

 till generationsoj-ganeu på samma sätt som hos alla de föregående. Tarmkärlen börja 

 i det 6:te borstbärande segmentet. För att kunna beskrifva tarrakärlsystemet är det 

 nödvändigt att erinra om, att tarmkanalen här liksom hos Terebellides består af 4 af- 

 delningar: oesophagus, körtelmagen, chitinmagen och den egentliga tarmen. 



Oesophagus mottager inga tarrakärl, den saknar lakun och är försedd med tem- 

 ligen stora talrika och till det mesta längsgående kärlstammar. Tafi. III, fig. 2, O visar 

 ett stycke af strupens v-Ågg med dess blodkärl, ritade med tillhjelp af camera clara. 

 Körtelmagen mottar 14 och chitinmagen 5 par tarmkärl. Dessa bilda ej sådana tre- 

 kantiga nät som hos de föregående utan förgrena sig blott obetydligt — de bakre dock 

 rikare — innan de i närheten af insertionsliaien af musculus parieto-intestinalis, nå 

 tarmväggen. Här bilda de nu ett oregelbundet rikt och fint kapillärnät, hvilket är 

 sammanväxt med tarmväggen och i främre och större delen af körtelmagen helt och 

 hållet omger denna. På undre sidan af denna del af tarmen finnes ett par stora och 

 slutna undre tarmväggkärl, i hvilka kapillärerna mj^nna. Här saknas således helt och 

 hållet den för öfrigt så konstant förekommande lakunen. Mot bakre delen af körtel- 

 magen upphöra emellertid tarmväggkärlen att vara fullt slutna och öfvergå i stället i en 

 lakun, som, i sin början ganska obetydlig, bakåt sträcker sig allt högre och högre upp 

 mot ryggsidan af tarmen, der den öfvergår i kapillärnätet, Tafi. III, fig. 2 G, och. fig. 3. 

 Lakunen tilltager ocli kapillärerna aftaga allt mer bakåt, till dess de senare helt och 

 hållet försvinna, och den förra, vid öfvergången mellan chitinmagen och den egentliga 

 tarmen, fullständigt omo^er denna liksom hos alla öfriga af oss undersökta Terebellider. 

 De tarmkär], som inmynna i kapillärnätet i bakre delen af chitinmagen, äro redan tem- 

 ligen rikt förgrenade, och de, som stå i förbindelse med lakunen i den bakersta afdel- 

 ningen af tarmen, bilda stora trekantiga, håfformade nät, som i rikedom på fina kärl- 

 förgreningar ei stå efter någon af de i det föregående omtalade arterna. 



